РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2024Справа № 910/7408/24
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/7408/24.

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В)

До Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96)

про стягнення 8 022, 55 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення 8 022, 55 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Mitsubishi LANCER» д/н НОМЕР_1 в результаті ДТП, що мало місце 18.12.2023 та не повністю було виплачене відповідачем в розмірі 8 022, 55 грн.

20.06.2024 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/7408/24 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

18.12.2023 відповідно до даних повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») в місті Чернівці на вулиці Героїв Майдану, 31 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (позивач, страховик) діяв сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванні матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вище наведеному транспортному засобу.

Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»), водій транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 громадянин ОСОБА_2 є винуватцем у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 18.12.2023.

Крім того, на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 була забезпечена полісом ЕР217712355 страховиком згідно якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (відповідач).

Так, страхувальник за сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023 звернувся до позивача з заявою вих. №3 від 19.12.2023 про подію з ознаками страхового випадку.

Згідно ремонтній калькуляції № від 26.12.2023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 становить 41 725, 66 грн.

27.12.2023 позивач склав страховий акт №3, згідно з якого з урахуванням фізичного зносу, сума страхового відшкодування складає 39 860, 00 грн.

Позивач, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику відповідно до своїх зобов`язань за сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023 в розмірі 39 860, 00 грн, що підтверджується копіює платіжної інструкції №133292 від 28.12.2023.

Позивач вважає, що до нього на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за збитки.

Позивач звернувся до відповідача з заявою №34979 від 11.01.2024 про відшкодування суми страхової виплати у розмірі 39 860, 00 грн.

13.02.2024 відповідач здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 28 637, 47 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №200920 від 13.02.2024.

У зв`язку з вищеозначеним, оскільки, відповідачем не було повністю відшкодовано вартість виплаченого страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 суму не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 022, 55 грн.

ІI. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 022, 55 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 18.012.2023 сталась ДТП за участю транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ;

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 який є винним у відповідності до складеного між учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»);

(3) Позивач згідно сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 виплатив останньому страхове відшкодування у розмірі 39 860, 00 грн;

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (відповідач);

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП частково відшкодував позивачу виплачене ним страхове відшкодування у розмірі 28 637, 47 грн;

(6) Відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене ним страхове відшкодування у повному обсязі, а саме ще 8 022, 55 грн.

IV. Заперечення відповідача.

Заперечення відповідача зводяться до того, що оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують факт проведення відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу, відповідач замовив консультацію про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якої вартість відновлювального ремонту без врахування зносу та ПДВ становить 31 837, 47 грн.

Надана позивачем ремонтна калькуляція № від 26.12.2023 не є автотоварозначним дослідженням та була складена не експертом.

Відтак, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 28 637, 47 грн (31 837, 47 - 3 200).

Також відповідач стверджує, що оскільки позивач не погоджується з висновком консультації №13-D/14/66, він (відповідач) до відзиву надав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №05-D/15/38 від 27.06.2024.

Відповідач надає звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №05-D/15/38 від 27.06.2024 та зазначає, що обґрунтованим та доведеним розмір доплати страхового відшкодування не може перевищувати 2 085, 50 грн. Одночасно з цим, в прохальній частині відзиву відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок часткової виплати позивачу відповідачем страхового відшкодування у розмірі 28 637, 47 грн, в той час, коли позивач згідно сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 виплатив страхове відшкодування у розмірі 39860, 00 грн.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 18.12.2023?

- чи підтверджується, факт відшкодування позивачем страхового відшкодування?

- чи є ремонтна калькуляція належним та допустимим доказом для визначення вартості відновлювального ремонту?

- чи є позовні вимоги обґрунтованими, а відтак, чи підлягають задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 Цивільного кодексу України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону України «Про страхування» (закон який був чинний до 01.01.2024).

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Отже, з 19 вересня 2011 року в Україні в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 «Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» (надалі - Інструкція).

Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи «Електронний Європротокол».

Суд констатує, що згідно пункту 33.2. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складення Європротоколу можливе при умовах, коли:

- відсутні травмовані (загиблі) люди,

- водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності,

- наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин,

- у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («євро протоколу»), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 18.12.2023 за взаємним погодженням водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду («європротоколом»), відповідно до якої водій транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 громадянин ОСОБА_2 визнав вину у скоєному ДТП, про що останній особисто зазначив в графі 14 повідомленні.

Окрім цього, наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши схему та обставини ДТП, які вказані водіями у повідомленні («європротоколі»), суд дійшов висновку про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Так, водій транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 вчинив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі шляхом виїзду на дорогу не надавши переваги Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 . Будь-яких зауважень або заперечень ОСОБА_2 «європротокол» не містить, а відтак вина останньої є встановленою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») від 18.12.2023, підтверджує настання дорожньо-транспортної пригоди за участю вказаних вище автомобілів, а також те, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , що не заперечується відповідачем при розгляді цієї справи у своєму відзиві.

Згідно ремонтній калькуляції № від 26.12.2023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 становить 41 725, 66 грн.

27.12.2023 позивач склав страховий акт №3, згідно з якого з урахуванням фізичного зносу, сума страхового відшкодування складає 39 860, 00 грн, яку позивач виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу ( ОСОБА_1 ) без ПДВ, що підтверджується копіює платіжної інструкції №133292 від 28.12.2023, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач зазначає, що він сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 28 637, 47 грн, дане твердження підтверджує також позивач.

Зазначену суму відповідач мотивує тим, що оскільки, позивачем не було надано документів, що підтверджують факт проведення відновлювальних робіт Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , а ремонтна калькуляція № від 26.12.2023 не є належним доказом, тому що не є автотоварознавчим дослідженням та складена не експертом, відповідач вимушений був замовити консультацію №13-D/14/66 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до якого вартість ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 з врахуванням зносу та без ПДВ становить 31 837, 47 грн.

За таких обставин, відповідач на підставі абзац 2 пункт 12.1 стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатив позивачу страхове відшкодування з урахуванням встановленої полісом ЕР217712355 франшизи у розмірі 3 200, 00 грн, тобто 28 637, 47 грн (31 837, 47 - 3 200, 00).

Також відповідач надав до матеріалів справи звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №05-D/15/38 від 27.06.2024, згідно якого:

- вартість відновлювального ремонту: 41 878, 03 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали);

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу: 36 640, 36 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали);

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ: 33 922, 97 грн (без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали).

Натомість, суд в свою чергу зазначає, що визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма «Audatex» рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

При цьому, слід зазначити, що дані, зазначені у вказаній ремонтній калькуляції, відповідають встановленим в пунктом 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зміст ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків.

З огляду на зазначене, суд приймає як належний та допустимий доказ визначення розміру вартості відновлювального ремонту ремонтну калькуляцію № від 26.12.2023.

Таким чином, позивач на підставі ремонтної калькуляції № від 26.12.2023, яка складена за допомогою програми «Audatex» та з урахуванням фізичного зносу здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 39 860, 02 грн, що відображено в страховому акті №3 від 27.12.2023.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (абзац 2 пункт 36.2. стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічна умова зазначена в пункті 9.5. додатку до сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №026076/4640/0150179 від 12.09.2023.

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 по справі 744/22706/15-ц).

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Отже з`ясуванню підлягають дві обставини: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17 та від 05.04.2018 у справі №910/3165/17.

Як вбачається з ремонтної калькуляції № від 26.12.2023, сума робіт та запчастин становить 41 725, 66 грн (без зазначення ПДВ і без урахування коефіцієнту фізичного зносу).

Відповідно до копії платіжної інструкції №133292 від 28.12.2023 позивач сплатив на рахунок Чередниченко А.Р. суму страхового відшкодування у розмірі 39 860, 02 грн, в платіжному дорученні міститься зазначення, що зазначена сума перерахована без ПДВ.

Матеріали справи не містять доказів того, що страхувальником було здійснено оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає податок на додану вартість.

Підсумовуючи вище зазначене: 1) ремонтні роботи з вирахуванням зношення запчастини без ПДВ становлять 39 860, 02 грн; 2) позивач сплатив зазначену суму без ПДВ на рахунок потерпілої особи (страхувальника) - Чередниченко А.Р.; 3) у відповідності до абзацу 2 підпункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у випадку, якщо сума страхового відшкодування сплачується потерпілій особі (страхувальнику), така сума сплачується без урахування ПДВ.

З урахуванням вимог статті 29, пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статті 25 Закону України «Про страхування» (був чинний до 01.01.2024) суд дійшов висновку, що страховий акт №3 від 27.12.2023, платіжна інструкція №133292 від 28.12.2023, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування без ПДВ, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 належним чином доведена в розмірі 39 860, 02 грн та враховуючи, що у відповідності до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, сума яка підлягає відшкодуванню становить 36 660, 02 грн (відповідач відшкодував 28 637, 47 грн).

Доказів відшкодування відповідачем шкоди в розмірі 8 022, 55 грн, заподіяної під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 позивачу матеріали справи не містять.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України

На підставі вищевикладеного, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 8 022, 55 грн. Відповідно позовні вимоги задовольняються судом повністю.

VІ. Розподіл судових витрат.

(1) Щодо судового збору.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

(2) Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Позивач на виконання вимог частини 2 статті 123 та пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України в відзиві на позовну заяву зазначив орієнтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн та які просить стягнути з позивача.

08.07.2024 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію ордера серії АА №1278640 від 02.02.2023;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1639 від 21.05.2019;

- копію договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додаткової угоди №3 від 01.12.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додатка №1 від 07.05.2024 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію розрахунку витрат на правову допомогу від 07.05.2024;

- копію рахунку №68 від 07.05.2024;

- копію платіжної інструкції №4998 від 14.05.2024;

- копія акту надання послуг №68 від 13.06.2024.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

31.12.2020 між Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (клієнт) та Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» (в подальшому перейменоване на Адвокатське бюро «Лисов2856 «Еквіт») укладено договір про надання правової допомоги 1/20ю, згідно умовами якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 6.2. договору №1/20ю від 31.12.2020 в редакції додаткової угоди №3 від 01.12.2023, дія договору припиняється 31.12.2024.

Розділом 4 договору №1/20ю від 31.12.2020 встановлена наступне:

- ціна договору складається з вартості юридичних послуг, зо зазначаються в додатковій угоді до цього договору. Така угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін( пункт 4.1.);

- вартість наданої юридичної допомоги бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок (пункт 4.2.);

- оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з моменту отримання клієнтом рахунку від бюро. Такий рахунок за вибором бюро може бути надіслана поштовою кореспонденцією та/або поданий до канцелярії клієнта (пункт 4.3.);

- співробітники бюро надають юридичну допомогу клієнту, передбаченому умовами даного договору, в робочий час, тобто з 09:00 години до 18:00 години у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. Оплата за надання юридичних послуг у неробочий час здійснюється у подвійному розмірі (пункт 4.4.);

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті прийому-передачі наданих послуг вказується обсяг наданої бюро юридичної допомоги, її вартість та ідентифікація. Акт прийому-передачі наданих послуг передається до канцелярії клієнта бюро особисто, або надсилається поштовою кореспонденцією (пункт 4.5.).

Відповідно до пункту 3.1. договору №1/20ю від 31.12.2020, клієнт зобов`язується прийняти виконану роботу бюро та оплатити її у розміри та строки, встановлені в даному договорі.

В Додатку №1 від 07.05.2024 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020 сторони узгодили фіксовану суму гонорару адвоката за надання правової допомоги у суді першої інстанції у розмірі 7 000, 00 грн.

Відповідно до наданого розрахунку витрат на правову допомогу від 07.05.2024, послуги по наданню правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару становлять 7 000, 00 грн.

Адвокатське бюро виписало клієнту рахунок №68 від 07.05.2024 на суму 7 000, 00 грн, яке клієнтом було оплачено на користь адвокатського бюро, що підтверджується платіжною інструкцією №4998 від 14.05.2024.

За надані послуги, сторони підписали акт надання послуг №68 від 13.06.2024 на суму 7 000, 00 грн.

Суд звертає увагу, що акт надання послуг за договором про надання правової допомоги з описом та розрахунком наданих послуг (робіт), не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В розумінні положень згаданих норм законодавства (зокрема, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Скориставшись своїм правом, наданим господарським процесуальним законом, відповідач 08.07.2024 подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача до 2 000, 00 грн.

Так, відповідач мотивував своє клопотання неспівмірністю зі складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Позивачем у справі підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

Проте, суд зі своєї сторони констатує, що оскільки ціна позову в даній справі є 8 022, 55 грн, а розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, які просить стягнути позивач становить 7 000, 00 грн, а також суму судового збору, тому така сума в даній справі є не пропорційна щодо предмета позову з врахуванням ціни позову та не співмірною.

Також, судом взято до уваги, що практика в категорії даних справ є сталою та протягом останніх 5-6 років незмінною, а також беручи до уваги, що адвокат який представляє інтереси позивача у відповідності до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю здійснює адвокатську діяльність з 2019 року (5 років) та здійсню представництво в інших справах в даній категорії, що підтверджується відомостями зазначеними в додатку №1 від 07.05.2024 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн не відповідають критеріям, що визначені в частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема не є співмірним зі складністю справи та ціною позову.

Відтак, суд, з огляду на вище встановлене, а також з врахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн, що, на переконання суду, буде співмірним із складністю справи та ціною позову (8 022, 55 грн), а також витраченим часом на написання позовної заяви, збір документі та подання позовної заяви до суду, отже, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд задовольняє частково.

З огляду на зазначене, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати при повному задоволенні позовних вимог покладаються на відповідача.

Оскільки даним рішенням позовні вимоги задовольняються повністю, в такому випадку суд покладає суму витрат на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 4 000, 00 грн на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення 8 022, 55 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96; ідентифікаційний код: 35417298) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код: 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 8 022 (вісім тисяч двадцять дві) грн 55 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких