УХВАЛА

м. Київ

14.11.2024Справа № 910/14030/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазбуріння» (03142, місто Київ, вулиця Малинська, будинок 2-А; ідентифікаційний код 40993322)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор комплект» (03142, місто Київ, вулиця Малинська, будинок 2-А; ідентифікаційний код 34644874)

про забезпечення позову,

Без повідомлення (виклику) сторін.

Встановив:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазбуріння» (далі - ТОВ «Нафтогазбуріння»/заявник) про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор комплект» (далі - ТОВ «Навігатор комплект») як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що знаходяться на рахунках ТОВ «Навігатор комплект» у банках та /або інших фінансових установах, в межах ціни позову у розмірі 31 947 917,36 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ «Нафтогазбуріння» посилається на те, що ТОВ «Навігатор комплект» порушує виконання покладених на нього зобов`язань з оплати робіт, виконаних за договором про виконання робіт з буріння №ВМ35-37/19-01-24 від 19.01.2024.

При цьому, за твердженням заявника, ТОВ «Навігатор комплект» неспроможний погасити заборгованість, оскільки не має власного майна та необхідних грошових коштів, що суттєво ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у справі за позовом про стягнення зазначеної заборгованості.

Крім того, про ухилення ТОВ «Навігатор комплект» від виконання зобов`язань свідчить також наявність перед заявником непогашених заборгованостей за іншими договорами.

Дослідивши наведені ТОВ «Нафтогазбуріння» обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Разом із тим, заявником не наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень ГПК України обґрунтувань наявності обставин та відповідно необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Нафтогазбуріння» про вжиття заходів забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазбуріння» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів за правилами, передбаченими чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК