ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.2024 м. ДніпроСправа № 904/4657/24

За позовом Фізичної особи-підприємця Воронко Юлії Ігорівни до Комунального підприємства "ТРАНСПОРТНА ІНФРАСТРУКТУРА МІСТА" Дніпровської міської ради про вивизнання недійсним правочину про дострокове розірвання договору № 372 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» від 12.07.2016, яке було оформлено у формі листа № 25/25-48 від 02.07.2024 року

Суддя Скриннікова Н.С.

Представники:

без повідомлення учасників (без виклику сторін)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Воронко Юлія Ігорівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради про визнання недійсним правочину про дострокове розірвання договору № 372 АП Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування від 12.07.2016, яке було оформлено у формі листа № 25/25-48 від 02.07.2024 року,

28.10.2024 своєю ухвалою господарський суд залишив позов без руху, встановив 5 денний строк на усунення недоліків з дня отримання ухвали.

30.10.2024 позивач усунув недоліки.

04.11.2024 своєю ухвалою господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Суд вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

12.11.2024 через систему електронний суд відповідач подав клопотання про залишення без руху позову на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК.

В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначив, що позивачем до позовної заяви в якості доказів надсилання позовної заяви відповідачу у справі долучено опис вкладення, на якому не зазначено особу яка нібито здійснила перевірку, міститься лише підпис однієї невідомої особи (докази додаються).

Суд встановив, що відповідач не зазначив які саме докази додаються, а також не надав суду цих доказів. Зазначене твердження є безпідставним.

Також відповідач не зазначив в чому саме він вбачає порушення і яку норму закону позивач не виконав.

Відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ; опис вкладення у цінний лист не містить найменування «Перевірив». На думку відповідача долучений позивачем опис вкладення у лист не є належним доказом надсилання відповідачу позовної заяви, яка надіслана до господарського суду і при подані позовної заяви позивачем не дотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України про долучення належних доказів, які підтверджують надсилання копій позовної заяви та доданих до неї документів учасникам судового процесу, що є підставою для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Суд встановив, що відповідач отримав позов та 12.11.2024 через систему електронний суд надав відзив на позов. Твердження відповідача про не дотримання відповідачем вимог п.1 ч.1 ст. 164 ГПК України безпідставні і не впливають на рішення суду про відповідність позову вимогам статей 162, 164, 172 ГПК України.

Відповідач зазначив, що до поданої позовної заяви додано копії письмових доказів, які не містять підпису особи, не зазначено посаду, не містять імені та прізвища особи, що посвідчує відповідні документи, не містять дати засвідчення копії, не містять відбитку печатки юридичної особи. Тож на думку відповідача копії документів не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд встановив, що до позову додано докази.

Суд роз`яснює відповідачу, що в силу вимог статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ч.1 ст. 210 ГПК України дослідження доказів здійснюється судом під час розгляду справи.

Суд роз`яснює, що зазначені відповідачем підстави для залишення позову без руху після відкриття провадження не є суттєвими, не мають легітимної мети та не є вагомими причинами для залишення позову без руху.

Суд встановив, що відповідач вдався до надмірного формалізму.

Суд роз`яснює відповідачу, що у справі «ТОВ ФРІДА проти України» (CASE OF FRIDA, LLC v. UKRAINE), Заява № 24003/07, рішення від 8 грудня 2016 року, Європейський суд дійшов висновку, що національний суд, вдаючись до надмірного формалізму під час відмови у розгляді касаційної скарги підприємства-заявника, суттєво обмежив право підприємства-заявника на перегляд справи у касаційному порядку та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд роз`яснює відповідачу, що в силу частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на зазначене господарський суд вирішив відмовити у клопотанні відповідача про залишення позову без руху.

Керуючись статтями 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради () про залишення позову без руху.

Ухвала набирає законної сили 13.11.2024.

Оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Повне рішення складено 13.11.2024

Суддя Н.С. Скриннікова