СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Харків Справа № 922/956/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни (вх.№ 2054) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 (рішення ухвалено суддею Погореловою О.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 30.07.2024 об 11:10 год, повний текст складено 06.08.2024) у справі №922/956/24

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків

до фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни, м. Харків

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/956/24 позов задоволено; зобов`язано фізичну особу підприємця Сердюк Тетяну Миколаївну звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нерухоме майно загальною площею 105,10 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Москалівська (Жовтневої Революції), буд. 106 протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили; стягнуто з фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 3028,00 грн судового збору.

ФОП Сердюк Т.М. звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 року у справі №922/956/24 та ухвалити нове про відмову в позові; стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 12000,00 грн; стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду та витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Також відповідач звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 30.07.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що термін дії укладеного між сторонами договору спливає 28.10.2025, а тому позовна вимога Управління є безпідставною. За позицією відповідача, суд першої інстанції внаслідок неправильного дослідження та оцінки рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 у справі №922/2417/20, а також в порушення припису ч. 7 ст. 75 ГПК України неправильно установив обставини щодо припинення договору №724, зокрема, і щодо повідомлення позивачем відповідача про непролонгацію та направлення трьох примірників акту приймання-передачі орендованих приміщень після закінчення строку дії договору, які мають значення для справи, наслідком чого стало ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відповідач вважає, що посилання позивача на обставину, якою він обґрунтовував відмову від пролонгації дії договору №724 від 28.12.2019, а саме необхідність використання орендованого приміщення для власних потреб Управління освіти адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради з метою використання орендованих приміщень для використання закладами позашкільної освіти, втратило актуальність для нього через запроваджений на усій території України карантин та введення воєнного стану. Разом з тим, відповідач зазначає, що Управління здійснювало прийняття та облік орендної плати і орендних платежів за договором №724 після 28.12.2019, що свідчить про те, що договір є продовженим.

До апеляційної скарги представником відповідача подано копії: акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.07.2024 до договору №6/2023 про надання правничої (правової) допомоги від 02.05.2023, платіжної інструкції №0.0..1 від 26.08.2024 про сплату за актом №1 від 31.07.2024 до договору 6/2023 від 02.05.2023 на загальну суму 12000,00 грн. Відповідач зазначає, що оскільки оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги Управління задоволені, докази витрат на професійну правничу допомогу відповідача у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції подаються безпосередньо до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 поновлено фізичній особі-підприємцю Сердюк Тетяні Миколаївні строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/956/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни (вх.№ 2054) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/956/24, встановлено учасникам справи строк по 07.10.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 05.11.2024.

08.10.2024 від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить не приймати докази, які не були подані ФОП Сердюк Т.М. до Господарського суду Харківської області у справі №922/956/24, апеляційну скаргу ФОП Сердюк Т.М. просить залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 без змін та стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, представник позивача проти апеляційної скарги та долучення наданих відповідачем нових доказів заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи та надані відповідачем до апеляційної скарги докази колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, відповідач не надав докази неможливості подання до суду першої інстанції акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.07.2024 до договору №6/2023 про надання правничої (правової) допомоги від 02.05.2023 та платіжної інструкції №0.0..1 від 26.08.2024 з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для прийняття зазначених доказів.

Перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

30.07.2002 між державним комунальним закладом освіти середня загальноосвітня школа I-III ступенів №54 Жовтневого району та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою Сердюк Т.М. було укладено договір (далі договір) оренди нежитлового приміщення (будівлі), предметом якого було нежитлове приміщення (будівля) загальною площею 109,68 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106.

Визначений договором об`єкт оренди був переданий орендодавцем орендареві згідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002.

01.01.2012 додатковою угодою до договору Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Сердюк Т.М. погодили нову редакцію договору, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 109,68 кв.м., яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106 та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (балансоутримувач).

Пунктом 1.2 договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення магазину продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи).

Відповідно до п. 2.1. договору набуття орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада м. Харкова, а орендар користується ним протягом строку дії договору.

Відповідно до п.2.3. договору у разі припинення цього договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержано, згідно з актом приймання-передачі, в термін, що вказаний в листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.13 договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Цей договір (в редакції додаткової угоди до договору від 01.01.2021) діяв до 28.02.2014 (п.10.1. договору).

Відповідно до п.10.5 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору протягом 30 днів після закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і тих самих умовах. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка орендованого майна була зроблена більше як три роки тому, для подовження договору оренди проводиться оцінка об`єкта оренди.

Пунктом 10.6. договору визначено, що дія договору оренди припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

На підставі акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2012 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради передає, а ФОП Сердюк Т.М. приймає у орендне користування вказане нерухоме майно.

Додатковою угодою від 28.02.2014 до договору сторони змінили предмет договору, розмір орендної плати та строк дії договору.

Так, відповідно до п.1.1. договору (в редакції додаткової угоди від 28.02.2014 до договору) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 105,10 кв.м., яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106 та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради.

В редакції додаткової угоди від 28.02.2014 договір діє до 28.01.2017 (п. 10.1. договору).

Листом №739 від 16.01.2017 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради повідомило ФОП Сердюк Т.М., що розглянуло її звернення стосовно подовження терміну дії договору оренди, і зазначило, що укладений між сторонами договір не планується продовжувати у зв`язку з необхідністю використання Управлінням освіти адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради орендованих відповідачем приміщень для власних потреб.

Листом №2293 від 01.02.2017 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради повідомило ФОП Сердюк Т.М., що у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди, керуючись ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» згоди на пролонгацію договору оренди комунального майна не дає і просить вважати його розірваним. У вказаному листі позивач також просив протягом 10 днів від дати одержання листа передати майно представнику Управління по акту приймання-передачі.

Позивач листом №676 від 21.04.2017 повідомив ФОП Сердюк Т.М., що з 28.01.2017 дію договору оренди №724 від 30.07.2002 припинено, тому проведення заходів з оцінки нежитлових приміщень, які раніше перебували в оренді за вказаним договором, неможливо (т.1., а.с.76).

Матеріали справи містять оригінал листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 17.09.2019 №9107, яким повідомлено ФОП Сердюк Т.М. про передачу нежитлових приміщень по вул. Москалівській, 106, загальною площею 105,1 кв.м., з метою використання розміщення магазину продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи) строком до 28.12.2019. Разом з тим, у листі зазначалося, що Управління не планує продовжувати термін дії цього договору оренди у зв`язку з необхідністю використання приміщення для потреб територіальної громади м. Харкова, тому по закінченню терміну дії договору оренди ФОП Сердюк Т.М. повинна до 28.12.2019 звільнити приміщення та передати його за актом приймання-передачі представнику Управління.

16.12.2019 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради направило відповідачці з листом №12822 три примірника акту приймання-передачі.

ФОП Сердюк Т.М. звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, у якій просила визнати договір № 724 оренди нежитлового приміщення від 30.07.2002, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Сердюк Тетяною Миколаївною в редакції додаткової угоди до договору оренди № 724/2002 від 30.07.2002 нежитлового приміщення від 01.01.2012, продовженим до 28.11.2022.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 у справі №922/2417/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У вказаному рішенні місцевий господарський суд встановив, що відповідачем у відповідності до умов п. 6.4. договору було повідомлено позивача про відмову від пролонгації терміну договору №724/2002 від 30.07.2002 шляхом направлення листа з оголошеною цінністю та описом вкладення поштовою кореспонденцією.

Суд першої інстанції також зазначив, що для продовження строку дії договору після 28.12.2019 у відповідності до умов п. 10.5. договору № 724/2002 від 30.07.2002 необхідно було зробити оцінку орендованого майна для визначення орендної плати за договором, яка є істотною умовою договору оренди. Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідна оцінка орендованого майна не була зроблена, що свідчить про неможливість продовження дії договору №724/2002 від 30.07.2002 до 28.11.2022 року на умовах додаткової угоди від 01.01.2012 до договору оренди № 724/2002 від 30.07.2002.

Матеріали справи містять наданий позивачем реєстр оплат за договором, відповідно до якого останній платіж здійснено відповідачем 07.06.2021 у розмірі 2500,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач продовжує протиправно користуватися майном за договором, що підтверджується, зокрема, актом від 05.11.2021 та листом Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № 01-28/606-23 від 07.09.2023, які свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

За змістом норм пункту 1 частини 2 статті 11 та частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторін виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, статті 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він реалізує на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору оренди нерухомого майна, апеляційний господарський суд вважає їх належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

В силу приписів статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до положень ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Предметом оренди у спорі є майно, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Приписами статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Колегія суддів звертає увагу, що заява орендодавця про припинення договору оренди є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не встановлює форму заяви про припинення договору оренди, то така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди та її направлення у межах строку, встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 у справі №922/2417/20 встановлені обставини припинення дії договору оренди майна з 28.12.2019, а також повідомлення позивача у відповідності до умов п. 6.4. договору про відмову від пролонгації терміну договору №724/2002 від 30.07.2002 шляхом направлення листа з оголошеною цінністю та описом вкладення поштовою кореспонденцією.

За правилами частин першої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати КГС ВС у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19).

Так, Господарським судом у Харківській області у рішенні від 07.12.2020 у справі №922/2417/20 встановлені обставини припинення з 28.12.2019 дії укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Сердюк Т.М. договору оренди нежитлового приміщення №724/2002 від 30.07.2002. А тому, такі обставини не підлягають доказуванню у справі №922/956/24.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення та повернення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради орендованого ФОП Сердюк Т.М. нерухомого майна.

Доводи відповідача, зокрема, про продовження користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди та здійснення платежів за таке користування, не спростовують вищевказаних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/956/24 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/956/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.11.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко