ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024м. ДніпроСправа № 904/4220/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради, м. Жовті Води, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 2 985 167,21 грн.

Представники:

від позивача Рудницький Е.С.

від відповідача Бочанова Я.В.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 2 646 506,88 грн., що складають суму заборгованості за договором розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023, 82 614,41 грн. - інфляції грошових коштів, 229 689,32 грн. - пені, 26 356,60 грн - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023 в частині повної та своєчасної оплати за послуги з розподілу природного газу за період з квітня по травень 2024.

Відповідач відзив на позов не надав.

14.10.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про зменшення розміру пені, в якому останній зазначає про відсутність його вини в частині виконання зобов`язань за спірним договором у повному обсязі.

Так, КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради посилається на те, що його підприємство зазнає постійних збитків та втрат, зумовлених впровадженням мораторію на підвищення категорії споживачів "населення" тарифів на теплову енергію. Вказані збитки та втрати повинні компенсуватись за рахунок субвенції державного бюджету, однак, у зв`язку з неможливістю фінансування субвенції з державного бюджету на компенсацію в тарифах у 2022 2024 роках через відсутність надходження коштів до спеціального фонду державного бюджету, відповідачу не було компенсовано за рахунок субвенції державного бюджету втрат від мораторію на підвищення тарифів, яка направляється на погашення кредиторської заборгованості, в тому числі перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу природного газу.

Таким чином, за твердженням відповідача, несвоєчасна оплата за надані послуги з розподілу природного газу була зумовлена причинами, які не залежали від волі відповідача, за відсутності вини останнього та пов`язана із діями держави, яка ввела мораторій на підвищення тарифів на комунальні послуги, та зобов`язувалась компенсувати витрати відповідачу за рахунок субвенції державного бюджету, що мала бути направлена, у тому числі, на погашення кредиторської заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу.

Також відповідач вважає несправедливим стягувати із нього пеню, три відсотки річних, інфляційні втрати при законодавчій забороні нараховувати та стягувати неустойку, інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість споживачів відповідача за житлово-комунальні послуги, яка встановлена постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Наголошує відповідач і на тому, що він є комунальним підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам (переважно категорії "населення") для потреб опалення, здійснення оплати послуг з розподілу позивачем газу залежить виключно від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію, при цьому, станом на 01.07.2024 заборгованість споживачів (категорія "населення") перед відповідачем за послуги теплопостачання (централізованого опалення) складає 265 759 тис. грн. Масове невиконання судових рішень, відповідно до яких на користь відповідача стягнута заборгованість громадян та юридичних осіб за надані послуги з теплопостачання, ускладнює належне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати енергоносіїв, зокрема за договором, укладеним із позивачем.

Зазначає КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради і про те, що стягнення неустойки в повному обсязі значно погіршить господарську діяльність його підприємства та в цілому ставить під загрозу проведення опалювального сезону 2024 2025 років, та, як наслідок, залишення міста Жовті Води без опалення.

Також зауважує відповідач, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачеві збитків саме в результаті порушення КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради умов спірного договору.

У вказаному клопотанні відповідач фактично визнає позовні вимоги в повному обсязі, проте, з урахування викладених вище обставин, посилаючись на статтю 233 Господарського кодексу України та статтю 551 Цивільного кодексу України, просить зменшити розмір пені до 10 % від заявленої суми, а саме, стягнути пеню у розмірі 22 968,93 грн.

17.10.2024 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшли заперечення на клопотання про зменшення пені, в яких останній вказує про те, що ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", як і Відповідач, є підприємством (об`єктом) критичної інфраструктури, у відповідності до Закону України від 16.11.2021 року № 1882-IX "Про критичну інфраструктуру", виконує всі роботи за рахунок коштів тарифної виручки, у той час, як витратна частина по обслуговуванню газорозподільної системи у воєнний час збільшилась за рахунок росту числа аварійних викликів та потреби додаткового обстеження газопроводів на предмет їх ймовірного пошкодження. Через відсутність платіжної дисципліни з боку споживачів та обмеження заходів впливу на них (боржників), розмір дебіторської заборгованості постійно зростає, що підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість.

Крім того, зазначає позивач, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на його підприємство державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Також, за твердженням позивача, відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо.

Позивач вважає, що при зменшенні пені до 10% (на 90%) взагалі буде знівельоване саме значення пені та недотримано баланс інтересів сторін.

Таким чином, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення пені, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради.

Ухвалою від 30.09.2024 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4220/24, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.10.2024.

17.10.2024 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС, яка господарським судом задоволена, про що постановлено ухвалу від 17.10.2024.

У підготовчому засіданні, що відбулося 22.10.204 вирішені питання, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим за письмовою згодою всіх учасників справи завершено підготовче засідання, розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово учасників справи, досліджено докази у справі та оголошено перерву у судовому засіданні до 05.11.2024.

05.11.2024 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за послуги розподілу природного газу за період з квітня по травень 2024 за договором розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023.

17.10.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - Оператор ГРМ, позивач у даній справі) та Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради (далі - споживач, відповідач у даній справі) укладено типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420NHXR3AT016 (далі - договір) шляхом підписання споживачем заяви-приєднання № № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023.

У пунктах 1, 4, 6 заяви-приєднання № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023 визначені, зокрема, персональний ЕІС-код споживача 56XQ0000NHXR300А, величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на перший та другий календарний рік з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем - 3 011 069,20 м.куб. та строк надання послуги з 01.10.2023.

Згідно з пунктами 1.1-1.3 договору останній є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2494 від 30.09.2015.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 договору визначено, що Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 3.3 договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Згідно з пунктами 6.1-6.4 договору оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1777 для клієнтів Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" затверджено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,26 грн. за 1 куб.м на місяць (без урахування ПДВ).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 6.8 договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільних систем.

Договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1).

Виконуючи умови спірного договору, позивачем було надано відповідачеві у квітні та травні 2024 послуги розподілу природного газу на загальну суму 2 646 506,88 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи відповідними актами про надані послуги з розподілу природного газу № 12673 від 30.04.2024 на суму 1 323 253,43 грн.та № 14036 від 31.05.2024 на суму 1 323 253,43 грн., які підписано та скріплено печатками підприємств сторін без зауважень та заперечень.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що його підприємство вимогою вих. № 491-1122/0624 від 11.06.2024 просило у семиденний строк з дня її отримання сплатити заборгованості в сумі 2 646 506,88 грн. за спірним договором.

Листом № 491/24 від 12.06.2024 відповідач повідомив позивача про те, що на поточні рахунки КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради накладено арешт Державною виконавчою службою, у зв`язку з чим його підприємство не має можливості погасити заборгованість у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Так, позивач вказує про те, що відповідачем не сплачено суму заборгованості за надані послуги розподілу природного газу, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 (зареєстрований: Мін`юст України, 06.11.2015 за №1379/27824) (далі - Кодекс ГРМ) доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільних систем для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до мереж якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2498 від 30.09.2015 (далі договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Розрахунки для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта здійснюються виходячи з величини замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кінця календарного року та оплачуються споживачем рівномірними частками. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається шляхом множення тарифу на розподіл природного газу на співвідношення замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кількості місяців, які залишились до кінця календарного року, з урахуванням місяця, у якому здійснюється замовлення потужності.

Згідно з пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Розрахунок вартості послуг позивача з розподілу природного газу за загальний період з квітня по травень 2024 розраховано останнім відповідно до Постанови НКРЕКП від 29.09.2023 № 1777 для клієнтів Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", якою затверджено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,26 грн. за 1 куб.м на місяць (без урахування ПДВ).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже було зазначено вище, у пункті 6.6 спірного договору сторонами узгоджено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків за надані позивачем послуги з розподілу природного газу у період з квітня по травень 2024 за спірним договором в сумі 2 646 506,88 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

При викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми основного боргу слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача річні у розмірі 26 356,60 грн. за загальний період прострочення з 13.05.2024 по 25.09.2024 та інфляцію грошових коштів у розмірі 82 614,41 грн. за загальний період прострочення з травня по серпень 2024.

Розрахунки річних та інфляції грошових коштів здійснено позивачем відповідно до умов договору та діючого законодавства, у зв`язку з чим зазначені у розрахунках суми підлягають до примусового стягнення з відповідача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 13.05.2024 по 25.09.2024 в сумі 229 689,32 грн.

Розрахунок пені здійснено позивачем відповідно до умов договору та діючого законодавства.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, як вже було зазначено вище, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак, не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені обґрунтоване наступним:

- відповідач по справі є єдиним постачальником та виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів м. Жовті Води комунальної послуги з централізованого опалення;

- відповідач не має права нараховувати пеню категорії споживачів "населення" за отримані комунальні послуги з централізованого опалення при несвоєчасній їх оплаті;

- відповідачем вживаються усі можливі заходи, які спрямовані на покращення фінансово-економічного стану Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради;

- відповідачем у справі визнаються нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, які частково компенсують несвоєчасні розрахунки;

- невиконання в повному обсязі з боку Держави фінансових зобов`язань щодо перерахування коштів теплопостачальній організації (відповідачу) відповідно до нормативно-правових актів;

- заборона на законодавчому рівні підняття тарифу на послугу з теплопостачання;

- підприємство відповідача згідно з Розпорядженням начальника обласної військової адміністрації (м. Дніпро) від вересня 2024 року визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності в особливий період.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги заперечення позивача на клопотання про зменшення розміру пені та враховуючи зазначені відповідачем причини несвоєчасного виконання зобов`язання за спірним договором, вжиті останнім заходи щодо погашення існуючої заборгованості, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 15 %.

Відтак, сума пені, що підлягає до стягнення, становить 195 235,92 грн.

Також господарський суд звертає увагу на те, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (у даному випадку пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

До того ж, як вже було зазначено вище, відповідач у клопотанні про зменшення розміру пені фактично визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Пунктом 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що клопотання про зменшення розміру пені, в якому відповідачем фактично визнаються позовні вимоги в повному обсязі, підписано представником - Бочановою Я.В. на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довіреності від 27.08.2024, якою останній надано право представляти інтереси КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради з усіма правами, які надано законом стороні по справі.

З огляду на викладене, господарським судом приймається визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно із частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідачем зазначено про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору у розмірі 17 911,00 грн. Інша частина сплаченої суми судового збору - 17 911,01 грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 130, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. 8 Березня, 42, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 45261177) 2 646 506,88 грн. - основного боргу, 195 235,92 грн. - пені, 26 356,60 грн. - річних, 82 614,41 грн. - інфляції грошових коштів та 17 911,01 грн. - судового збору.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 2 968 624,82 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 45261177) із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 17 911,00 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 00 коп.), перерахований згідно з платіжною інструкцією № 37 від 24.09.2024, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 08.11.2024.

Суддя І.Ф. Мельниченко