УХВАЛА

06 листопада 2024 року

м. Київ

cправа № 908/2178/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О.М. - головуючого, Кролевець О.А., Мамалуя О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на рішення Господарського суду Запорізької області

у складі судді Зінченко Н.Г.

від 22.11.2023

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

від 11.09.2024 (повний текст складено від 01.10.2024)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Кінто",

до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго",

про стягнення 322 726,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, було подано про стягнення 322 726,24 грн за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо виплати дивідендів за 2013, 2014, 2015, 2016 роки.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023: позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Кінто-Класичний" 56 707,39 грн інфляційних втрат та 10 914,55 грн 3 % річних. Стягувач - Приватного акціонерного товариства "Кінто"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду акцій "Кінто-Еквіті" 10 097,43 грн інфляційних втрат та 1 943,47 грн 3 % річних. Стягувач - Приватного акціонерного товариства "Кінто"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 00658, відкритий для Обліку операцій з активами Інтервального диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Достаток" 11 369,23 грн інфляційних втрат та 2 188,26 грн 3 % річних. Стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_4 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Інтервального диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Кінто-Народний" 27 209,05 грн інфляційних втрат та 5 236,96 грн 3 % річних. Стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_5 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, ПАТ "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Синергія клаб" 54 439,87 грн інфляційних втрат та 9 198,07 грн 3 % річних. Стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; в іншій частині позовних вимог в задоволені позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024: апеляційну скаргу задоволено частково, змінено резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 по справі № 908/2178/23 у частині пунктів 2-7, а саме вирішено: стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Кінто-Класичний" 53 320,43 грн інфляційних втрат та 9 609,03 грн 3 % річних; стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду акцій "Кінто-Еквіті" 9 494,32 грн інфляційних втрат та 1 711,00 грн (3 % річних; стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 00658, відкритий для Обліку операцій з активами Інтервального диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Достаток" 10 690,18 грн інфляційних втрат та 1 926,50 грн 3 % річних; стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_4 у Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, відкритий для Обліку операцій з активами Інтервального диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Кінто-Народний" 25 583,95 грн інфляційних втрат та 4 610,56 грн 3 % річних; стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рахунок НОМЕР_5 в Акціонерному товаристві "Піреус банк МКБ", МФО 300658, ПАТ "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Синергія Клаб" 44 934,98 грн інфляційних втрат та 8 097,86 грн 3 % річних; стягувач - Приватне акціонерне товариство "Кінто"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Кінто" 2 039,76 грн судового збору; в іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 по справі № 908/2178/23 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2023 по справі № 908/2178/23 залишено без задоволення, а додаткове рішення без змін.

21.10.2024 Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі № 908/2178/23. Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Склад колегії суддів визначено протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 22.10.2024 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Кролевець О.А., Мамалуй О.О.).

Перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у справі №908/2178/23 є стягнення 322 726,24 грн.

Суд звертається до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 відповідно до якої майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання Останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Позовні вимоги у цій справі про стягнення 322 726,24 грн, мають вартісну оцінку та носять майновий характер.

Позов у цій справі подано в 2023 році.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01.01.2023 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 684,00 гривень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як було зазначено вище предметом позову у справі №908/2178/23 стягнення 322 726,24 грн, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (1 342 000 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" у касаційній скарзі, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Також у касаційній скарзі скаржник посилається на підпункти "а" та "в" частини третьої статті 287 ГПК України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, зокрема вказує, що: дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не задоволення судом клопотань про зменшення 3% річних та клопотань пов`язаних з розглядом іншої справи № 905/3192/23 спільно пов`язане, як з порушенням судом норм матеріального права та і процесуального права: 1. первісно суд повинен був встановити співмірність заявлених вимог, стягнутих інфляційних витрат та заявлених вимог 3% річних та встановити ступінь вини відповідача у ситуації з невиплатою дивідендів; суд повинен був враховувати значення справи №908/3192/23 для подальшої перспективи скасування рішень загальних зборів, а не лише врахувати факт наявності всіх процесуальних документів по справі №908/2178/23, які дозволяли розглянути справу далі. Отже судом першої інстанції та апеляційної інстанції невірно застосовано норми статей 625, 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, а також не застосовано норми статей 227, 229 Господарського процесуального кодексу України; справа має виняткове значення для відповідача, оскільки позивач не єдиний акціонер якому не виплачено дивіденди, тому у разі подачі інших позовів правові висновки, які будуть встановлені в рамках даної справи можуть бути преюдиційними для інших справ, а також судом не було враховано статус критичної важливості функціонування підприємства відповідача, який забезпечує розподіл електричної енергії на території всієї Запорізької області.

Посилання скаржника на пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, не є доводами, які у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Водночас, Суд зазначає, що у поданій касаційній скарзі скаржник хоча й зазначив підпункти "а", "в" підпункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, проте не навів належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що тягар доказування наявності випадків передбачених підпунктами "а" - "г" пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України покладається на скаржника.

Використання Оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Верховний Суд звертається до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.12.2018 у справі №922/6554/15, що виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Якісні показники характеризуються відсутністю сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема, невизначеністю на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватись як виключна правова проблема, відсутністю національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо.

Такі критерії, серед іншого, можливо використовувати для визначення чи має справа фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже останнє є оціночним поняттям.

Аргументи та доводи, викладені у касаційній скарзі, не відповідають вказаним вище критеріям, адже вони не містять жодних доказів якісного виміру щодо наявності питання фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Разом з тим скаржник не наводить обґрунтувань, які дозволяють дійти висновку, що при перегляді оскаржуваних судових рішень у даній справі має бути усунута невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися, що питання має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, або існує необхідність вирішити питання застосування аналогії закону чи права; існує необхідність забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави, вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Колегія суддів відзначає, що незгода із рішенням судів попередньої інстанції не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні такого судового рішення, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Верховний Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним їх власним тлумаченням, до переоцінки доказів, які були здійснені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи. Звідси, такі доводи та аналіз судових рішень не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для скаржника, а відтак наявність у цьому випадку підстави допуску цієї справи до касаційного провадження, яка передбачена у підпункті "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України в межах перевірки матеріалів касаційної скарги не підтвердилась.

Таким чином, подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України, і, які надають повноваження Верховному Суду переглянути, як "суду права", дану категорію справ.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію та врахував межі, порядок, повноваження судів щодо розгляду справи.

За змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення Одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на відсутність належного обґрунтування Обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №908/2178/23 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку не розглядається.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №908/2178/23.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй