ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"11" листопада 2024 р. Справа № 916/4922/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу (вх. №5049/24 від 06.11.2024), пред`явлену до боржника фізичної особи-підприємця Слободянніка Дениса Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулось до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Слободянніка Дениса Вікторовича заборгованості за договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1097/18 від 30.08.2018 у розмірі 52 513,65 грн.

Заявником на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, заяву боржника від 27.08.2018, подану до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про укладення договору; договір №ТС-1097/18 від 30.08.2018 з додатками (фотофіксація місця прив`язки та розрахунок плати); розрахунок боргу, згідно якого сума боргу за 2020-2024 роки становить 52 513,65 грн.

Розглянувши заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Слободянніка Дениса Вікторовича заборгованості у розмірі 52 513,65 грн, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу слідує, що Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради заявлено до стягнення заборгованість за договором №ТС-1097/18 від 30.08.2018, яка виникла у 2020-2024 роках. Так, згідно складеного заявником розрахунку заборгованості станом на 01.01.2021 у боржника була наявна заборгованість у розмірі 14 041,44 грн, за 2021-2024 роки боржнику нараховано до сплати 179 730,52 грн, у 2021-2024 роках боржником сплачено грошові кошти у розмірі 141 258,31 грн, станом на 29.10.2024 сума боргу становить 52 513,65 грн.

Слід зазначити, що додатком №2 до договору №ТС-1097/18 від 30.08.2018 визначено, що розмір плати за тимчасове користування місцем за 1 місяць становить 2340,24 грн, тобто розмір річної плати має становити 28 082,88 грн (2340,24 грн *12 місяців).

Протягом 2021-2024 років Управляння могло нарахувати боржнику до сплати грошові кошти у розмірі 112 331,52 грн, а, отже, сплачена боржником сума коштів мала у повному обсязі покрити вартість послуг за договором.

Проте, з наданого заявником розрахунку заборгованості слідує, що Управлінням нараховано за 4 роки грошові кошти у розмірі 179 730,52 грн.

Таким чином, нарахована Управлінням плата за тимчасове користування місцем за 4 роки перебільшує визначену договором №ТС-1097/18 від 30.08.2018. При цьому, додаткова угода про внесення змін до договору №ТС-1097/18 від 30.08.2018 та визначення нової плати заявником суду надана не була.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку, що з поданої заяви не вбачається порушення права грошової вимоги за договором №ТС-1097/18 від 30.08.2018 у розмірі 52 513,65 грн, що, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Слободянніка Дениса Вікторовича заборгованості за договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1097/18 від 30.08.2018 у розмірі 52 513,65 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна