ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/15/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Керівника Любашівської окружної прокуратури (66502, Одеська обл., смт. Любашівка, вул. Володимира Князя, 107) в інтересах держави в особі Савранської селищної ради Подільського району Одеської області (66200, Одеська обл., Подільський р-н, смт. Саврань, вул. Соборна, 9, ) до Приватного сільськогосподарського підприємства Буревісник (66220, Одеська обл.,Подільський р-н, с. Дубинове, вул. Івана Франка, 23, ) про стягнення заборгованості за Договором оренди землі від 24.11.2016 № 226 в розмірі 114957,40 грн.

за участю представників:

від прокуратури: Гузь В.Г.- по довіреності

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Любашівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Савранської селищної ради Подільського району Одеської області із позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства Буревісник про стягнення заборгованості за Договором оренди землі від 24.11.2016 № 226 в розмірі 155 530,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2024р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/15/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

01.04.2024р. позивачем по справі було подано до канцелярії суду клопотання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.04.2024 задоволено клопотання Керівника Любашівської окружної прокуратури та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

01.04.2024 від підповідача надійшли письмові пояснення по справі.

18.04.2024 прокуратурою подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно якої заявник просить про стягнення 114957,4грн.

Ухвалою суду від 10.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду .

Представник прокуратури позовні вимоги підтримав в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 31.10.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Любашівською окружною прокуратурою на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що 24.11.2016 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та ПСП «БУРЕВІСНИК» укладено договір оренди №226 (далі - Договір) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер №51243 80900:01:002:03 65, загальною площею 14,3190 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області (за межами на населеного пункту), на даний час комунальної власності Савранської селищної ради Подільського району Одеської області.

Договір оренди земельної ділянки укладений строком на 7 років та відомості про нього внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №18204786 від 01.12.2016.

Відповідно до п. 6.4 договору, земельна ділянка вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди відповідно до закону.

24.11.2016 згідно Акту прийомки-передачі користувач земельної ділянки ПСП «БУРЕВІСНИК» прийняв, а представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області передав. Станом на 25.12.2023 року вказана земельна ділянка - перебуває у користування орендаря ПСП «Буревісник».

01.12.2016 відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №302800678 державним реєстратором Савранської РДА Рибчак К.С. внесено запис №18204786 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер №:01:002:0365 згідно договору №226 від 24.11.2016, об`єкт нерухомого майна внесено до єдиного реєстру за №43.

Відповідно до п. 4.1 договору, розмір річної плати за земельну ділянку площею 14,3190 га визначений за результатами торгів, складає 80 420,00 грн., що становить 14,37 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2016.

Відповідно до п. 4.3 договору річна орендна плата протягом дії договору без внесення до нього змін самостійно визначається орендарем із діючої нормативної грошової оцінки, яка кумулятивно індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт індексації Кі, що визначається за формулою відповідно до статті 289 Податкового кодексу України.

Згідно п. 4.4 договору орендна плата вноситься Орендарем не пізніше 28-го числа кожного місяця, наступного за звітним, у розмірі, встановленому п.4.1 Договору, за кожен місяць.

Відповідно до п. 5.3 договору, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 13.1 договору за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та цього договору.

Прокуратурою встановлено, що відповідачем умови за вказаним договором оренди земельної ділянки щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати у повній мірі належним чином не виконуються, орендна плата своєчасно та у визначеному розмірі не сплачується, у зв`язку з чим на момент звернення прокурором до суду виникла заборгованість по орендній платі.

Згідно інформації Савранської селищної ради від 12.04.2024 за №02- 39/1002/1144 прокуратурою встановлено, що остання повторно проаналізувала надходження, які надійшли від ПСП «БУРЕВІСНИК» в 2021-2023 роках, як орендна плата за користування земельною ділянкою по договору оренди земельної ділянки від 24.11.2016 року №226, термін якого закінчився 24.11.2023 року.

Згідно з умовами договору оренди від 24.11.2016 року №226 ( п.п.4.1-4.4) орендар зобов`язується сплачувати за користування земельною ділянкою орендну плату в розмірі, що становить 14, 37 % від нормативної грошової оцінки землі. Орендна плата сплачується щомісячно. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка була надана в оренду становить: в 2022 році 564693,16 грн; в 2023 році 564693,16 грн., річна сума орендної плати в 2022 та 2023 роках складає 564693,16 * 14,37 %= 81146,40 грн.; місячний платіж складає 81146,40:12= 6762,2 грн. В 2022 році ПСП «БУРЕВІСНИК» не сплачено: серпень -6762,2 грн; вересень 6762,2 грн; жовтень-6762,2 грн; листопад - 6762,2 грн; грудень- 6762,2 грн. Всього за 2022 рік борг складає : 6 762,2 *5 ( місяців)= 33 811 грн.

В 2023 році орендна плата за користування вищевказаною земельною ділянокою не надходила. Відповідно за 2023 рік борг складає: 564693,16*14,37%=81 146,40 грн.

Отже, прокуратура вважає, що заборгованість у ПСП «БУРЕВІСНИК» перед Савранською селищною радою станом на 10.04.2024 року складає: 33811+81146,40=114 957, 4 грн.

Враховуючи, що відповідачем не виконувався договір оренди в частині оплати за оренду позивач звернувся до суду за захистом порушених інтересів держави, згідно якої просить суд про стягнення 114957,4грн., розірвання договору оренди та повернення майна.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно з ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно з ст. ст. 1,2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпоряджання землею.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

З укладенням договору сторони набувають не лише суб`єктивних прав, а й обов`язків, які вони мають виконувати.

Відповідно до ст.269.1.2 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з вимогами ст. 270.1.2 Податкового кодексу України земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди, є об`єктом оподаткування платою за землю.

Згідно ст. 265.1.3 Податкового кодексу України податок на майно складається: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 Податкового кодексу України зазначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, який виникає у платника за кожним податком і збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Відповідно до п. 38.1. ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Згідно із ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Вказане свідчить, що відповідач серпень-грудень 2022 та січень-грудень 2023 не сплачував у передбачені законом та умовами договору строки плату за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер №:01.002:03 65, площею 14,3190 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Савранської селищної ради Подільського району Одеської області (за межами на населеного пункту).

Таким чином, судом встановлено факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою та невиконання умов договору оренди №226 від 24.11.2016. у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за користування земельною ділянкою яка складає 114957,40 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІ Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Буревісник (66220, Одеська обл.,Подільський р-н, с. Дубинове, вул. Івана Франка, 23, )на користь Савранської селищної ради Подільського району Одеської області ( юридична адреса: 66200, вул. Соборна, 9, смт Саврань, Подільський район, Одеська область, ) заборгованість в розмірі 114 957, 4 грн ( сто чотирнадцять тисяч гривень дев`ятсот п`ятдесят сім гривень сорок копійок) за наступними реквізитами: - отримувач: ГУК в Од.обл./смт Саврань/18010600, код отримувача 37607526, МФО 899998, рахунок: UA00015714, призначення платежу: *;140;31630764; погашення податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб).

3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Буревісник (66220, Одеська обл.,Подільський р-н, с. Дубинове, вул. Івана Франка, 23, ) на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн за подачу позову на рахунок Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач корштів Одеська обласна прокуратура ( юридична та поштова адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, тел. 73119800); код отримувача за ; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11 листопада 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов