номер провадження справи 27/178/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.11.2024 Справа № 908/1996/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» (вул. Мечникова, 18, оф. 3, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код юридичної особи 35379567)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАТОРІУМ» (вул. Хмельницького Богдана, б. 25, кв. 18, м. Запоріжжя, 69001, ідентифікаційний код юридичної особи 44991329)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання права іпотекодержателя

за участю представників

від позивача: Нурієв С.К., керівник, в режимі відеоконференцзв`язку

від відповідача: Чаплюк С.В., адвокат, ордер серія АР № 1195736 від 16.10.2024

від третьої особи: не з`явився

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАТОРІУМ» про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ», місцезнаходження: 01021, вулиця Мечникова, будинок 18, офіс 3, місто Київ, , право іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачіною Н.В. 23 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1898, на квартиру АДРЕСА_2 , яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «НОВАТОР1УМ». код СДРПОУ 44991329.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1996/24 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1996/24. Присвоєно справі номер провадження 27/178/24. Підготовче судове засідання призначено на 27.08.2024. Також, вказаною ухвалою суду в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 22.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 27.08.2024 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» про проведення судового засідання 27.08.2024 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/1996/24 поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 27.08.2024 відкладено підготовче провадження, засідання призначено на 16.09.2024.

Ухвалою суду від 16.09.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 09.10.2024.

В судовому засіданні 09.10.2024 суд в порядку ст. 208 Господарського процесуального кодексу України заслухав вступне слово позивача.

Ухвалою суду від 09.10.2024 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 06.11.2024.

16.10.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАТОРІУМ» адвокат Чалаплюк С.В. звернувся до суду із заявою про вступ у справу як представника, у якій останній просить суду залучити його у справі 908/1996/24 в якості представника відповідача та надати доступ до електронної справи № 908/1996/24 в підсистемі «Електронний суд».

04.11.2024 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» надійшов лист від 01.11.2024, до якого останній додає підтвердження повідомлення щодо боржника відступлення 30.05.2019 права вимог за кредитом. Також, у вказаному листі позивач зазначає, що хоча обов`язок повідомлення боржника покладався і був виконаний первісним кредитором (АО «ОКСІ БАНК») за формою, визначеною у додатку № 2 до Договору відступлення права вимог від 30.05.2019, новий кредитор (ТОВ ФК «ФБЗ») самостійно направляв на адресу боржника 03.07.2019 вимогу про усунення порушень, яка також містила відповідну інформацію.

05.11.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАТОРІУМ» адвокат Чалаплюк С.В. звернувся до суду із заявою про зловживання процесуальними правами, у якій останній повідомляє, що квартира АДРЕСА_3 є власністю ТОВ «НОВАТОРІУМ» та виникла в результаті переводу нежитлового приміщення №18, по зазначеній адресі, до житлового фонду, при цьому зазначене приміщення не перебувало в іпотеці та будь-якими іншими заборонами. Зазначене нерухоме майно неодноразово було предметом позовних вимог, зокрема позивачем навмисно приховано від суду відомості про пред`явлення подібних позовних вимог попередньому власнику ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ», за результатами розгляду яких винесені судові рішення по справам № 908/276/20 та № 334/6989/17. За результатами розгляду справи № 908/276/20 в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» про визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» на приміщення №18 загальною площею 57,8 квадратних метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_4 , було відмовлено в повному обсязі. Повідомляє, що у зазначеній справі ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ», посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно є предметом іпотеки і до ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» перейшли обов`язки іпотекодавця, а відповідно останнє відповідає ним за виконання зобов`язань перед позивачем, останнім заявлено вимогу про визнання права власності на приміщення №18 загальною площею 57,8 квадратних метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_4 . Зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 у справі № 334/6989/17 в задоволенні позовних вимог за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» (в подальшому на підставі відступлення права вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»), до ОСОБА_1 , ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ», третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В. про визнання нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, буд. 25, прим. 18 іпотекою АТ «Райффайзен Банк Аваль», зобов`язати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачину Наталію Володимирівну відновити відомості у іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони майна, а саме: нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, ву Хмельницького, буд. 25, прим. 18, відмовлено в повному обсязі. Постановою Верховного суду від 19.04.2023 справа № 334/6989/17 за результатами касаційного перегляду скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» залишено без задоволення, прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» від позову в частині позовних вимог про визнання нерухомого майна предметом іпотеки, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 в частині вирішення позовних вимог про визнання нерухомого майна предметом іпотеки визнано нечинним, а провадження у справі в цій частині закрито. Вказує, що під час касаційного перегляду Верховним Судом на підставі встановлених фактів зроблено наступні висновки: Суди у розглядуваній справі встановили, що з метою захисту своїх прав іпотекодержатель ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого у спірних правовідносинах є ТОВ «ФК «ФБЗ», у 2010 році зверталось до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка на той час була власником спірного майна, про звернення стягнення на предмет іпотеки - справа № 2-662/2010, за результатами розгляду якого Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про задоволення позову. Вказуючи на наявність остаточного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в справі № 2-662/2010, яке набрало законної сили (рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову про повторне звернення стягнення на предмет іпотеки. Верховний Суд у постановах від 08.08.2018 у справі № 711/4423/16-ц, від 08.08.2018 у справі № 703/5083/15-ц, від 30.10.2019 у справі № 207/1271/15-ц, від 03.06.2020 у справі № 459/2930/15-ц наголошував, що за наявності чинного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, повторне звернення стягнення судом на той самий предмет іпотеки і з тих самих підстав, нормами чинного законодавства України не передбачено. Посилання заявника на відсутність згоди іпотекодержателя на задоволення вимог ОСОБА_2 за рахунок предмета іпотеки, передбаченої приписами статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними, враховуючи наступне. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010 у справі № 2-662/2010 про звернення стягнення на предмет іпотеки не було реалізовано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у продовж більш ніж 7 років. Натомість в межах зведеного виконавчого провадження № 53883799 щодо стягнення грошових коштів із боржника ОСОБА_1 , стягувачами в якому були ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», державним виконавцем вжито заходів для звернення стягнення на майно та кошти боржника, у тому числі спірне приміщення. При цьому начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя було повідомлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що тричі не відбулись електронні торги із продажу спірного майна та роз`яснено стягувачу право залишити за собою нереалізоване майно. Вочевидь банку були відомі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» наслідки відмови від залишення за собою нереалізованого майна боржника. Однак ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відповідь на пропозицію державного виконавця, у своєму листі № 1114-40/36-2767 від 01.12.2017, не висловив наміру залишити за собою майно боржника, як і не висловив заперечень проти передачі майна іншому стягувачу у зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_2 . Таким чином, банк у період із 2010 по 2017 рік мав можливість як звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, так і залишити за собою спірне майно в межах процедури примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, однак такими можливостями не скористався. Зважаючи на відсутність волевиявлення банку залишити за собою спірне майно та відсутність заперечень щодо залишення цього майна за ОСОБА_2 , державним виконавцем було обґрунтовано винесено постанову про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу. Відомості про оскарження банком рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо перерахування коштів стягувачу в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду в справі № 335/9606/13-ц в матеріалах розглядуваної справи відсутні. Отже спірне майно в межах процедури виконання рішення суду було набуто у власність ОСОБА_2 , яка розпорядилась ним на власний розсуд, передавши до статутного фонду ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ».

Підготовче судове засідання 06.11.2024 проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

06.11.2024 представник відповідача оголосив заяву про зловживання процесуальними правами, у якій останній повідомляє, що квартира АДРЕСА_3 є власністю ТОВ «НОВАТОРІУМ» та виникла в результаті переводу нежитлового приміщення №18, по зазначеній адресі, до житлового фонду, при цьому зазначене приміщення не перебувало в іпотеці та будь-якими іншими заборонами. Зазначене нерухоме майно неодноразово було предметом позовних вимог, зокрема позивачем навмисно приховано від суду відомості про пред`явлення подібних позовних вимог попередньому власнику ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ», за результатами розгляду яких винесені судові рішення по справам № 908/276/20 та № 334/6989/17. За результатами розгляду справи № 908/276/20 в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» про визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» на приміщення №18 загальною площею 57,8 квадратних метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_4 , було відмовлено в повному обсязі. Повідомляє, що у зазначеній справі ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ», посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно є предметом іпотеки і до ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» перейшли обов`язки іпотекодавця, а відповідно останнє відповідає ним за виконання зобов`язань перед позивачем, останнім заявлено вимогу про визнання права власності на приміщення №18 загальною площею 57,8 квадратних метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_4 . Зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 у справі № 334/6989/17 в задоволенні позовних вимог за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» (в подальшому на підставі відступлення права вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»), до ОСОБА_1 , ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ», третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В. про визнання нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 іпотекою АТ «Райффайзен Банк Аваль», зобов`язати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачину Наталію Володимирівну відновити відомості у іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони майна, а саме: нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, ву Хмельницького, буд. 25, прим. 18, відмовлено в повному обсязі. Постановою Верховного суду від 19.04.2023 справа № 334/6989/17 за результатами касаційного перегляду скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» залишено без задоволення, прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» від позову в частині позовних вимог про визнання нерухомого майна предметом іпотеки, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 в частині вирішення позовних вимог про визнання нерухомого майна предметом іпотеки визнано нечинним, а провадження у справі в цій частині закрито. Вказує, що під час касаційного перегляду Верховним Судом на підставі встановлених фактів зроблено наступні висновки: Суди у розглядуваній справі встановили, що з метою захисту своїх прав іпотекодержатель ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого у спірних правовідносинах є ТОВ «ФК «ФБЗ», у 2010 році зверталось до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка на той час була власником спірного майна, про звернення стягнення на предмет іпотеки - справа № 2-662/2010, за результатами розгляду якого Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про задоволення позову. Вказуючи на наявність остаточного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в справі № 2-662/2010, яке набрало законної сили (рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову про повторне звернення стягнення на предмет іпотеки. Верховний Суд у постановах від 08.08.2018 у справі № 711/4423/16-ц, від 08.08.2018 у справі № 703/5083/15-ц, від 30.10.2019 у справі № 207/1271/15-ц, від 03.06.2020 у справі № 459/2930/15-ц наголошував, що за наявності чинного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, повторне звернення стягнення судом на той самий предмет іпотеки і з тих самих підстав, нормами чинного законодавства України не передбачено. Посилання заявника на відсутність згоди іпотекодержателя на задоволення вимог ОСОБА_2 за рахунок предмета іпотеки, передбаченої приписами статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними, враховуючи наступне. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010 у справі № 2-662/2010 про звернення стягнення на предмет іпотеки не було реалізовано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у продовж більш ніж 7 років. Натомість в межах зведеного виконавчого провадження № 53883799 щодо стягнення грошових коштів із боржника ОСОБА_1 , стягувачами в якому були ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», державним виконавцем вжито заходів для звернення стягнення на майно та кошти боржника, у тому числі спірне приміщення. При цьому начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя було повідомлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що тричі не відбулись електронні торги із продажу спірного майна та роз`яснено стягувачу право залишити за собою нереалізоване майно. Вочевидь банку були відомі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» наслідки відмови від залишення за собою нереалізованого майна боржника. Однак ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відповідь на пропозицію державного виконавця, у своєму листі № 1114-40/36-2767 від 01.12.2017, не висловив наміру залишити за собою майно боржника, як і не висловив заперечень проти передачі майна іншому стягувачу у зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_2 . Таким чином, банк у період із 2010 по 2017 рік мав можливість як звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, так і залишити за собою спірне майно в межах процедури примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, однак такими можливостями не скористався. Зважаючи на відсутність волевиявлення банку залишити за собою спірне майно та відсутність заперечень щодо залишення цього майна за ОСОБА_2 , державним виконавцем було обґрунтовано винесено постанову про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу. Відомості про оскарження банком рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо перерахування коштів стягувачу в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду в справі № 335/9606/13-ц в матеріалах розглядуваної справи відсутні. Отже спірне майно в межах процедури виконання рішення суду було набуто у власність ОСОБА_2 , яка розпорядилась ним на власний розсуд, передавши до статутного фонду ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ».

06.11.2024 представник позивача не згодний із доводами відповідача викладеними у заяві про зловживання процесуальними правами. Просить суд вказану заяву відповідача залишити без розгляду, у зв`язку із тим, що вона подана з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.

06.11.2024 третя особа у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була попереджена належним чином.

Судовий розгляд на стадії підготовчого засідання безпосередньо пов`язаний з діяльністю суду по встановленню складу учасників судового процесу (ст. 177 ГПК України), встановленню можливості визнання позову відповідачем у підготовчому засіданні (ч. 3 ст. 185 ГПК України), примиренню сторін (ст. 196 ГПК України). Така діяльність можлива виключно у випадку достеменного встановлення суб`єктного складу відносин (спору). Вказаному обов`язку суду кореспондується, зокрема, обов`язок учасників справи не зловживати своїми правами (ст. 43 ГПК України), обов`язок сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (ст. 42 ГПК України).

Відповідно до практики Верховного Суду суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Пункт 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: «Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18».

Враховуючи викладене, суд ухвалює про повернення на стадію підготовчого провадження у справі № 908/1996/24.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Суд відкладає підготовче провадження в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу (наслідки неявки в судове засідання учасника справи); 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Згідно зі ст. 183 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою ст. 202 цього кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

З метою з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих до справи документів, дотримання прав сторін виникла необхідність відкладення розгляду справи.

Представники позивача та відповідача справи належним чином повідомлені про дату та час наступного судового засідання, під письмову розписку, яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 120, 183, 197, 232, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернутись на стадію підготовчого провадження.

2. Призначити підготовче судове засідання на 25.11.2024 о 10 год. 30 хв.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Запорізької області за адресою: 69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4, корпус 2, кабінет № 116.

3. Розгляд справи № 908/1996/24 у судовому засіданні 25.11.2024 о 10 год. 30 хв. здійснювати в режимі відеоконференції у Підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (ЄСІКС).

4. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

5. Явку учасників судового процесу визнати обов`язковою (у разі направлення у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі документи, що підтверджують повноваження представника відповідно до вимог ст. 60 ГПК України).

6. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова