ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Справа № 915/794/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.

за участю секретаря судового засідання Cулейманової С.М.

за участю сторін:

позивач (представник позивача) - в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) - в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛОХА-П" (вул. Польова, буд. 4А, Степанівська ТГ, с. Михайлівка, Миколаївський район, Миколаївська область, )

про: стягнення 4 416 666, 68 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовної заявою, сформованою в системі "Електронний суд" 01.07.2024 (вх. № 7869/24 від 02.07.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛОХА-П" про стягнення заборгованості за Договором про спільний обробіток землі № 13 від 16.08.2016 за період листопад 2023 року-травень 2024 року в розмірі 4 416 666, 68 грн.

Підставою позову позивачем зазначено, що 16.08.2016 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв та Товариством з обмеженою відповідальністю "Салоха-П" був укладений договір про спільний обробіток землі № 13. Додатковими угодами № 1 від 07.04.2017, № 2 від 10.09.2018 та № 3 від 13.02.2019, № 4 від 30.11.2020 уточнені умови виконання договору. Відповідачем порушено умови договору та вимоги законодавства щодо виконання господарського зобов`язання, а саме зобов`язання з дострокового розподілу прибутку за листопад 2023 - травень 2024, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 4 416 666, 68 грн., що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 173, 193 ГК України, ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.07.2024 позовну заяву, сформовану в системі "Електронний суд" 01.07.2024 (вх. № 7869/24 від 02.07.2024) ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач через систему "Електронний суд" надав заяву про усунення недоліків, сформовану в системі "Електронний суд" 09.07.2024 (вх. № 8259/24 від 09.07.2024).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.08.2024

У зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві та області повітряної тривоги, підготовче засідання 27.08.2024 не відбулось. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.08.2024 продовжено підготовче засідання на 30 днів у відповідності до ст. 177 ГПК України та повідомлено учасників справи про розгляд справи 18.09.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.09.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 03.10.2024.

03.10.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» 02.10.2024 (вх. № 11863/24) з доказами в підтвердження повноважень представника позивача щодо самопредставництва.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.10.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2024.

31.10.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі, сформовану в системі «Електронний суд » 30.10.2024 (вх. № 13305/24) в якій зазначає, що у зв`язку з неможливістю забезпечення явки представника в судове засідання просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач (представник відповідача) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників учасників справи.

У судовому засіданні 31.10.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

16 серпня 2016 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (Сторона-1) який у подальшому змінив назву на ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "САЛОХА-П" (Сторона-2) укладено Договір № 13 про спільний обробіток землі (надалі - Договір), відповідно до умов якого з метою відпрацювання співпраці з підприємствами і залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності та життєздатності КЕВ м. Миколаїв, сторони за цим договором домовилися про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використанням земель, які надані стороні-1 в безстрокове користування та можливостей сторони-2 спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме: вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальша реалізація (п.1.1 Договору).

До вказаного Договору між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 07.04.2017, Додаткову угоду № 2 від 10.09.2018, Додаткову угоду № 3 від 13.02.2019, Додаткову угоду № 4 від 30.11.2020 та Додаткову угоду № 5 від 02.06.2023.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 5 від 02.06.2023 в зв`язку з переформування ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке є повним правонаступником всіх прав та обов`язків попередника, а також через зміну реквізитів, зокрема юридичної адреси сторони-2, сторони домовились внести до Договору про спільний обробіток землі зміни, замінивши в преамбулі та реквізитах Договору назву «Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаїв» на «Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління», та вказавши дійсну юридичну адресу сторони-2.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 5 від 02.06.2023 всі інші умови договору залишаються незмінними та є обов`язковими до виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.1 (в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020), сторона-1 за цим договором зобов`язується залучити до спільної обробки, що буде проводитися разом зі стороною-2 земельної ділянки, що надані стороні-1 в безстрокове користування, площею 5000 (п`ять тисяч) га, терміном на 9 сільськогосподарських років, тобто до 31.12.2025 року.

Відповідно до п.4.1 (в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020), сторона -2 зобов`язана щомісячно, до 20 числа наступного за звітнім місяця, починаючи з серпня місяця 2020 року, компенсувати стороні -1 вартість сплаченого стороною-1 земельного податку в розмірі 100% (сто відсотків). Сума земельного податку, що підлягає компенсації, кожного наступного календарного року може змінюватись, залежно від встановленої рішенням органів місцевого самоврядування ставки земельного податку для відповідної категорії земель на кожен наступний календарний рік.

Відповідно до п.6.1 Договору (в редакції Додаткових угод № 1 від 07.04.2017 та № 4 від 30.11.2020) внесок сторони-1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 5000 га, згідно до Акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 11 450 000,00 грн.

У відповідності до п. 6.2 Договору, внесок сторони-2 - грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарський культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, інше, що встановлюють сторони по закінченню сільськогосподарського року.

Відповідно до п. 7.1 Договору грошові та майнові внески сторін є їх спільною власністю. Земельна ділянка є власністю держави. При повному розподілу прибутку майно, створене за договором є власністю сторони-2 жодна із сторін не має права розпоряджатись майном, що є внеском іншої сторони та яке належало їй на праві власності без її дозволу.

Згідно п.8.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 07.04.2017) прибуток, що отримується сторонами від спільної обробки землі, підлягає розподілу пропорційно понесеним фактичним затратам на вирощування сільськогосподарської продукції, при цьому сторона-1 в будь-якому випадку (окрім випадків, передбачених договором) повинна отримати прибуток у розмірі не менше частки та внеску, визначеному у статті 6 цього договору.

Пунктом 8.3 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2020) визначено, що фактичний розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування відповідної частки прибутку стороні-1 та утримання відповідної частки прибутку стороною-2.

Відповідно до п.8.4 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 10.09.2018) сторони погодились, що сторона-2 перераховує стороні-1 щомісячно, до 20 числа кожного поточного місяця, починаючи з січня поточного календарного року до червня цього ж року грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. та з липня по грудень поточного календарного року - грошові кошти в сумі 1 708 333,34 грн., що в загальному дорівнює розміру внеску сторони-1, як дострокове розподілення очікуваного прибутку від спільної діяльності у поточному календарному році.

При цьому сторони домовились, що розподіл прибутку в 2018 році здійснюватиметься наступним чином: сторона-2, починаючи з 20.09.2018 та в подальшому до 20 числа кожного поточного місяця, здійснює перерахунок на розрахунковий рахунок сторони-1 грошових коштів у розмірі 1 708 333,34 грн., при цьому частина прибутку, в сумі 4 616 666,68 грн., що підлягала сплаті за січень-серпень 2018 року, має бути перерахована стороною-2 до 20 грудня 2018 року. Кінцевим строком розподілу прибутку у 2018 році вважається 20 грудня 2018 року. За умов належного виконання зазначеного порядку розподілу прибутку сторона-2 набуває права самостійно та на власний розсуд розпоряджатись рештою результатів спільної діяльності.

Відповідно до п. 12. 1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту укладення.

Відповідно до п.12.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2020) цей договір укладений строком на 9 сільськогосподарських років, тобто до 31.12.2025 року з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік впродовж строку дії договору.

Договір та додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач на порушення умов договору та вимог законодавства не виконує своїх зобов`язань щодо розподілу прибутку в добровільному порядку, починаючи з березня 2022 року. Позивач вказує, що станом на момент написання позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість, що не ввійшла до винесених судових рішень у справах № 915/130/23 та № 915/1218/23 за період листопад 2023 року - травень 2024 року становить 4 416 666, 68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.6.1 Договору (в редакції Додаткових угод № 1 від 07.04.2017 та № 4 від 30.11.2020) внесок сторони-1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 5000 га, згідно до Акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 11 450 000,00 грн.

Відповідно до п.8.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 10.09.2018) сторони погодились, що сторона-2 перераховує стороні-1 щомісячно, до 20 числа кожного поточного місяця, починаючи з січня поточного календарного року до червня цього ж року грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. та з липня по грудень поточного календарного року - грошові кошти в сумі 1 708 333,34 грн., що в загальному дорівнює розміру внеску сторони-1, як дострокове розподілення очікуваного прибутку від спільної діяльності у поточному календарному році.

Ураховуючи наведені вище положення законодавства та обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача дострокового розподілу прибутку за період листопад 2023 року - травень 2024 року в розмірі 4 416 666, 68 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За умовами ч.ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо сплати коштів, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність порушених прав позивача, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛОХА-П" (вул. Польова, 4А, Степанівська ТГ, с. Михайлівка, Миколаївський р-н, Миколаївська область, 57116, , електронна пошта: ) на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованості з дострокового розподілу прибутку за договором № 13 про спільний обробіток землі від 16.08.2016 за період листопад 2023 року - травень 2025 року в розмірі 4 416 666, 88 грн. грн. та 53 000, 00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 11.11.2024.

Суддя Н.О. Семенчук