ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.2024м. СумиСправа № 920/914/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., при секретарі судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 920/914/24

за позовом: фізичної особи - підприємця Моїсеєнко Олени Валентинівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до відповідача : Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, код 43316700)

про стягнення 5 649 172, 68 грн,

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

представника позивача - не з`явився,

представник відповідача - Голуб В.В.,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на її користь заборгованість у розмірі 5 649 172, 68 грн, з яких: 5 574 090, 00 грн - основна сума заборгованості; 7 767, 17 грн - 3% річних; 67 315, 51 грн - пені.

Також у позовній заяві просила суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.07.2024 справу № 920/914/24 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.07.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/914/24 за правилами загального позовного провадження; у задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця Моїсеєнко Олени Валентинівни про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовити; призначити підготовче засідання на 17.09.2024, 12:30.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 05.08.2024 б/н (вх. №2335 від 05.08.2024), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначає, що органом казначейства було у повному обсязі перераховані кошти за поставлений товар, а тому вважає, що зобов`язання є виконаним.

До відзиву на позовну заяву, представником відповідача додано платіжні інструкції про сплату відповідачем фізичній особі - підприємцю Моїсеєнко Олені Валентинівні коштів, а саме: відповідно до платіжної інструкції № 3673 від 13.06.2024 на суму 5 392 608, 00 грн та платіжної інструкції № 4475 від 27.06.2024 на суму 181 482, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.09.2024 постановлено закрити провадження у справі № 920/914/24 в частині стягнення основної заборгованості в сумі 5 574 090, 00 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору; розгляд справи № 920/914/24 здійснювати в іншій частині вимог - щодо стягнення 7 767, 17 грн 3% річних та 67 315, 51 грн пені; закрити підготовче провадження у справі № 920/914/24; призначити розгляд справи № 920/914/24 по суті в судове засідання на 29.10.2024, 10:30.

Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення розміру пені б/н від 25.09.2024 (вх. № 4288 від 25.09.2024), в якому посилається на те, ним було виконано умови договору, сплачено заборгованість, а оскільки сплата неустойки повинна виконувати свою основну функцію, а саме стимулювати боржника до належного та своєчасного виконання своїх зобов`язань, просить суд відмовити у стягненні пені або ж зменшити її розмір.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача був присутнім в судовому засіданні.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 29.10.2024 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28.05.2024 між позивачем (далі - постачальником) та відповідачем (далі - покупцем) укладено договір про закупівлю № 5574 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені Сторонами строки ноутбуки. код ДК 021:2015:30210000-4 Машини для обробки даних (апаратна частина), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити такий товар на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору номенклатура, кількість, ціна визначені у Специфікації до даного Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін, що є Додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація).

Специфікацією до Договору передбачено, що предметом Договору є: Ноутбук 15.6 Lenovo V15 G4 AMN (82YU00Y7RA) - 215 шт. на суму 5 574 090 грн. 00 коп.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що його загальна сума становить 5 574 090 грн. 00 коп. (п`ять мільйонів п`ятсот сімдесят чотири тисячі дев`яносто грн. 00 коп.).

Розрахунок за товар (частини товару) здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідного рахунку га видаткової накладної (п. 4.2. Договору).

Пунктом 5.3. Договору визначено, що приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини партії Товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної видаткової накладної.

Згідно з видатковою накладною № 12 від 06.06.2024 Постачальник передав Покупцеві товар: Ноутбук 15.6 Lenovo VI5 G4 AMN (82YU00Y7RA) - 215 шт. на суму 5 574 090 грн. 00 коп.

Підписання сторонами видаткової накладної № 12 від 06.06.2024 р. підтверджує отримання товару Покупцем. Відповідно до умов Договору Покупець мав сплатити кошти за поставлений товар протягом 30 календарних днів, тобто до 06.07.2024 року. Проте, відповідачем не було здійснено оплату поставленого товару.

Позивачем була надіслана відповідачу претензія №15 від 08.07.2024 із вимогою сплатити заборгованість в розмірі 5 574 090,00 грн до 10.07.2024. Однак, на дату звернення до суду з позовною заявою відповідач не розрахувався за поставлений йому товар.

Ухвалою від 17.09.2024 Господарським судом Сумської області закрито провадження у справі №920/914/24 в частині стягнення основної заборгованості в сумі 5 574 090,00 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору, а саме сплатою відповідачем основної заборгованості.

Таким чином, розгляд справи по суті здійснюється в частині вимог щодо стягнення 7 767, 17 грн 3% річних та 67 315, 51 грн пені.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідачем сплачено позивачу кошти у сумі 5 574 090, 00 грн (сума основної заборгованості), що підтверджується матеріалами справи, а саме платіжною інструкцією №3673 від 13.06.2024 на суму 5 392 608, 00 грн та платіжною інструкцією №4475 від 27.06.2024 на суму 181 482, 00 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розміру позовних вимог розрахунку 3 % річних складають 7 767, 17 грн.

Здійснений позивачем розрахунок річних суд вважає арифметично правильним.

Суд, розглянувши позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 7 767, 17 грн, вважає їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, останній оплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.5 Договору, нарахування покупцеві пені у розмірі 0,1% від вартості недоотриманої суми оплати за належним чином поставлений товар, можливе лише у разі не подання покупцем у строк, визначений п. п. 4.4. цього Договору, органу Казначейства України доручення для оплати вартості товару за цим Договором.

При цьому, пунктом 6.6. передбачено, що сторони погодили, що не виконання органом Казначейства України доручення покупця на здійснення платежу за цим Договором не є порушенням покупця своїх грошових зобов`язань, а отже визнається сторонами фактом, який звільняє покупця від відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заперечення представника відповідача щодо стягнення пені, суд дійшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 67 315, 51 грн, з огляду на наступне.

Пунктом 6.6. Договору сторонами врегульовано питання звільнення покупця від відповідальності у разі що не виконання органом Казначейства України доручення покупця на здійснення платежу за цим Договором, оскільки це не є порушенням покупця своїх грошових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції своєчасно (з врахуванням положень п.п. 4.2-4.4 Договору) направлено до Держказначейської служби України платіжну інструкцію № 4475 від 27.06.2024 на сплату 181 482, 00 грн ФОП Моїсеєнко О.В. та платіжну інструкцію № 3673 від 13.06.2024 на сплату 5 392 608,00 грн ФОП Моїсеєнко О.В. Однак, проведено оплату зазначених сум за вказаними платіжними інструкціями лише 21.07.2024.

Беручи до уваги домовленість сторін у договорі про ненастання у такому разі відповідальності (п. 6.5 та 6.6 Договору), суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 67 315, 51 грн, тому відмовляє у їх задоволенні.

Враховуючи викладене вище, позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в загальній сумі 84 738, 00 грн згідно із платіжною інструкцією №0.0..1 від 22.07.2024.

Відповідно до ст. 129 ГПК України 116, 51 грн судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимг.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір в сумі 83 611, 35 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 22.07.2024, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету за умови подання відповідного клопотання у зв`язку із закриттям провадження в частині стягнення 5 574 090, 00 грн основного боргу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, код 43316700) на користь фізичної особи - підприємця Моїсеєнко Олени Валентинівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 7 767, 17 грн (сім тисяч сімсот шістдесят сім гривень сімнадцять копійок) 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 116, 51 грн (сто шістнадцять гривень п`ятдесят одна копійка).

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, код 43316700) на користь фізичної особи - підприємця Моїсеєнко Олени Валентинівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) пені у сумі 67 315, 51 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 08.11.2024

Суддя Ю.А. Джепа