ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 922/3905/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
до 1) ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) , 2) ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )
про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі номінальною вартістю 14000,00 грн., що становить 9,54 % статутного капіталу ТОВ "Кегичівський агрошляхбуд;

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» здійснених 17.09.2024 O 09:38:21,запис N022000020 про зміну складу засновників, здійснених приватним нотаріусом Алієвою М.І.;

- вирішити питання про розподіл та відшкодування судових витрат;

- одночасно з відкриттям провадження по справі вирішити питання залучення до участі у справі в якості третіх осіб учасників ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , юридичної особи ТОВ «Кигичівський агрошляхбуд»;

-вирішити питання про витребування у відповідача ОСОБА_3 оригіналу довіреності від 18.01.2024 року на представництво ОСОБА_3 інтересів Савенко оригіналу Договору купівлі продажу, за яким здійснено відчуження корпоративних прав в ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» належних ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , та оригіналу Акту приймання - передачі корпоративних прав в ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ;

- вжити заходів забезпечення позову;

- витребувати з Красноградської адміністрації належним чином засвідчену копію реєстраційної справи юридичної особи ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд».

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням приписів частини четвертої статті 173 ГПК України, якою передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим дана позовна заявапідлягає поверненню , з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з ч. 4 ст. 173 ГПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Однак, заявником під час звернення з позовною заявою до суду вказаних вимог процесуального законодавства дотримано не було.

Так позивачем, у позовній заяві визначено першим відповідачем - ОСОБА_2 та другим відповідачем - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/16979/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Частиною 6 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Справи, що виникають з корпоративних відносин - це, по-перше, спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), по-друге, спори між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства та ґрунтуються на корпоративних правах, тобто на правах і правомочностях особи, передбачених законом і статутними документами, у зв`язку з наявністю у цієї особи частини в статутному фонді (майні) господарського товариства.

Таким чином, за змістом статті 167 ГК України ознаками корпоративних прав є те, що суб`єктом цих прав є особа, яка має частку в статутному фонді (майні) товариства та набула правомочностей, передбачених законом та статутом товариства (організаційних та майнових).

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 757/39672/17-ц.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги до ОСОБА_2 (першого відповідача) обґрунтовані порушенням прав позивача першим відповідачем, оскільки, як зазначає позивач, ОСОБА_2 набув права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Кегичівський агрошляхбуд", яка належала позивачу, внаслідок недійсного правочину.

Позовні вимоги до другого відповідача - ОСОБА_3 , позивач обгрунтовує протиправними діями другого відповідача, а саме на тим, що ОСОБА_3 передано корпоративні права позивача на користь ОСОБА_2 на підставі довіреності від 18.01.2024 всупереч волі позивача і на шкоду її інтересам.

Крім того, у позовній заяві позивачем в порядку ст. 90 ГПК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставлено 10 запитань, які на думку позивача, безпосередньо стосуються обставин протиправного відчуження корпортивних прав ОСОБА_1 (позивача) у ТОВ "Кечигівський агрошляхбуд", що складають 9,54% частки у статуному капіталі товариства.

При цьому, з дослідження позовних матеріалів вбачається що ОСОБА_3 не є учасником (засновником, акціонером, членом), чи колишнім акціонером (учасником) ТОВ "Кечигівський агрошляхбуд".

Отже, позовна заява , з якою позивач звертається до Господарського суду Харківської області в частині вимог до ОСОБА_3 не має ознак корпоративного спору.

Дослідивши обставини, викладені позивачем у позові, господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку спір між позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 (2-м відповідачем) за суб`єктним складом сторін, а також предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд зазначає, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку позивачем заявлено вимоги які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, та суд не має можливості роз`єднати дані позовні вимоги та виділивши вимоги в самостійне провадження, оскільки ст.173 ГПК України передбачає роз`єднання позовних вимог тільки одного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі № 911/1431/18.

Відповідно до частини шостої статті 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

В даному випадку, як вже було зазначено вище, суд не має можливості роз`єднати позовні вимоги, виділивши вимоги в самостійне провадження (ч.6 ст.173 ГПК України), оскільки позивачем об`єднано вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, тобто вимоги до ОСОБА_2 підлягають розгляду у порядку господарського судочинства як корпоративний спір, а вимоги до ОСОБА_3 не мають ознак корпоративного спору та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) слід повернути позивачу у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 1 ст. 43 ГПК України, якою внормовано, що учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд обмежується лише процесуальним рішенням про повернення позовної заяви ОСОБА_1 (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) та доданих до неї документів, оскільки позов з додатками у паперовому вигляді до суду не подавались, а направлені до суду через систему "Електронний суд".

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 20, ст.21, п.4 ст. 173, п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) та додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена (ст.ст.235, 255-257 ГПК України).

Ухвала підписана 07.11.2024 року.

Суддя Рильова В.В.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).