ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

06 листопада 2024 року м. ХарківСправа № 922/3905/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх.№3905 від 04.11.2024) у справі

за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
до 1) ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) , 2) ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )
про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі номінальною вартістю 14000,00 грн., що становить 9,54 % статутного капіталу ТОВ "Кегичівський агрошляхбуд;

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» здійснених 17.09.2024 O 09:38:21,запис N?022000020 про зміну складу засновників, здійснених приватним нотаріусом Алієвою М.І.;

- вирішити питання про розподіл та відшкодування судових витрат;

- одночасно з відкриттям провадження по справі вирішити питання залучення до участі у справі в якості третіх осіб учасників ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , юридичної особи ТОВ «Кигичівський агрошляхбуд»;

-вирішити питання про витребування у відповідача ОСОБА_3 оригіналу довіреності від 18.01.2024 року на представництво ОСОБА_3 інтересів Савенко оригіналу Договору купівлі продажу, за яким здійснено відчуження корпоративних прав в 10В «Кегичівський агрошляхбуд» належних ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , та оригіналу Акту приймання - передачі корпоративних прав в ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ;

- вжити заходів забезпечення позову;

- витребувати з Красноградської адміністрації належним чином засвідчену копію реєстраційної справи юридичної особи ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд».

Разом із поданням позовної заяви ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову (вх.№3905 від 04.11.2024) з вимогами:

- заборонити ОСОБА_2 використовувати привласнені корпоративні права ОСОБА_1 (у розмірі 9,54%) для голосування на загальних зборах ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» до вирішення справи по суті позовних вимог;

- заборонити ОСОБА_2 проводити загальні збори, призначені на 18 листопада 2024 року;

- заборонити зміну керівництва ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» до вирішення справи по суті позовних вимог;

- заборонити внесення будь-яких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо зміни керівництва ТОВ «Кегичівський агрошляхбуд» до моменту вирішення справи по суті позовних вимог.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про повернення її заявнику з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч викладеному, заявник ( ОСОБА_1 ) у заяві про забезпечення позову не зазначив відомості про наявність або відсутність в нього електронного кабінету.

Суд зазначає, що норми, які закріплюють обов`язок зазначення відомостей про наявність чи відстуність електронного кабінету, є чіткими, зрозумілими, однозначними та передбачуваними (прогнозованими), такими ж як і норми щодо зазначення повного найменування для юридичних осіб або імені прізвища та по-батькові для фізичних осіб, місцезнаходження заявника, поштового індексу, тощо. Негативні наслідки, що встановлені законом та застосовуються судом у разі невиконання (порушення) цього обов`язку, не можуть вважатися надмірним формалізмом. Наведе підтверджується усталеною практикою Верховного Суду, коли з цієї підстави відповідні процесуальні документи залишаються без руху чи повертаються без розгляду (наприклад, ухвали Верховного Суду від 25.03.2024 у справі № 904/8306/21 та від 12.02.2024 у справі № 910/12902/22). Крім того, у цій справі повернення заяв без розгляду пов`язане з процесуальною поведінкою самого заявника, який не надав суду відомості про наявність або відсутінсть електронного кабінету.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (пункт 29 рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France) від 26.07.2007, заява № 35787/03).

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 13 ГПК України).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник мав усвідомлювати, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Саме заявник, як суб`єкт звернення із заявою про забезпечення позову, що зацікавлений у розгляді цієї заяви, повинен був надати необхідні відомості з дотриманням вимог статті 139 ГПК України.

Суд наголошує, що в контексті норми статті 139 ГПК України мова йде саме про зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, а не про реєстрацію такого кабінету.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, оскільки заявник не зазначив у заяві про забезпечення позову (вх.№3905 від 04.11.2024) відомостей щодо наявності або відстуності в нього Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 139, 140, 234, 255-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх.№3905 від 04.11.2024) - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Ухвалу підписано 06.11.2024

Суддя В.В. Рильова

Справа №922/3905/24