ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. Справа №907/178/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді (доповідача) МАТУЩАКА О.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

за участю представників від:

прокурорка Букаловська Л.Є.;

від відповідача.2 Орбан Н.Л (адвокатка);

розглянувши апеляційну скаргу керівника Закарпатської обласної прокуратури (вх.ЗАГС №01-05/2234/24 від 05.08.2024)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2024 (суддя Андрейчук Л.В.)

у справі №907/178/24

за позовом керівника Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави, м. Мукачево

в особі позивача Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів

до відповідача-1 Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області, м. Свалява Закарпатської області

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Петьовки Романа Петровича, м. Свалява Закарпатської області

за участі третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні позивача Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним договору як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони; застосування наслідків недійсності

В С Т А Н О В И В:

Суть спору.

23.02.2024 до Господарського суду Закарпатської області звернулась Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби з позовом до Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області та ФОП Петьовки Романа Петровича, у якому просила:

1) визнати недійсним договір про закупівлю №27 від 22.01.2019, укладений між Свалявською міською радою Мукачівського району Закарпатської області та ФОП Петьовкою Р.П.;

2) стягнути з ФОП Петьовки Р.П. на користь Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області грошові кошти в розмірі 549 752,00 грн, а зі Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області одержані нею за рішенням суду 549 752,00 грн стягнути в дохід держави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що антиконкурентні узгоджені дії ФОП Петьовки Р.П., що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі, які встановлені у рішенні Адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №57/13-р/к від 19.09.2019, спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору про закупівлю товару №27 від 22.01.2019 на неконкурентних засадах. Вказане не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.

Оскільки рішення тендерного комітету Свалявської міської ради прийнято з порушенням чинного законодавства, проте вичерпало свою дію виконанням шляхом укладення договору про закупівлю товару з їх переможцем ФОП Петьовкою Р.П., який виконано сторонами, тому вимоги про визнання недійсними цих торгів не є належним та ефективним способом захисту, оскільки в цьому випадку необхідно оскаржувати сам договір на підставі ч. 5 ст. 13, ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України. Відтак наявні підстави для повернення ФОП Петьовкою Р.П. грошових коштів, які ним одержані на підставі недійсного правочину та повернення Свалявською міською радою цих коштів до державного бюджету.

Господарський суд Закарпатської області рішенням від 10.07.2024 у задоволенні позовних вимог Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби відмовив повністю. Судові витрати поклав на позивача.

Вказане рішення мотивоване тим, що дійсно укладений між відповідачами правочин не в повній мірі відповідає основним принципам закупівель за публічні кошти, водночас у суду відсутні підстави вважати, що оспорюваний правочин не відповідає інтересам держави і суспільства, вчинений на шкоду інтересам держави як власника майна і підлягає визнанню недійсним.

При цьому, суд вказав, що у цій справі наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, однак прокурором обрано неналежний спосіб захисту, позаяк прокурор мав зазначити вимоги про застосування двосторонньої реституції, адже дві сторони здійснили виконання недійсного договору.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Керівник Закарпатської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2024 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Покликається на те, що рішення суду прийняте з порушенням процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Висновки суду, покладені в основу його рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправомірної відмови у задоволенні позову прокурора.

Зокрема апелянт зазначає, що прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору у зв`язку з його невідповідністю інтересам держави та суспільства, а тому просить визнати його недійсним на підставі ч. 5 ст. 13, ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України. При цьому, враховуючи наявність умислу відповідача -2 як сторони оскаржуваного договору, одержані за цим правочином 549 752,00 грн на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України необхідно повернути іншій стороні договору, а з неї стягнути в дохід держави.

Західний офіс Держаудитслужби подав письмові пояснення, в яких покликається на те, що оскільки заходи державного фінансового контролю у Свалявській міській раді не проводились (у зв`язку з відсутністю підстав для їх здійснення), то Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області не набуває статусу позивача у цій справі.

Окрім того, вказує на те, що ані Законом України «Про публічні закупівлі», ані Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не передбачено право органу державного фінансового контролю на звернення до суду не за результатами заходів державного фінансового контролю, до непідконтрольної установи із позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти.

Окрім цього, у поясненнях заявлено клопотання Західного офісу Держаудитслужби про розгляд справи без участі його представника.

Прокурором заявлено клопотання про зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21.

Представницею ФОП Петьовки Р.П. сформовано в системі «Електронний суд» заперечення на клопотання про зупинення цього апеляційного провадження.

Враховуючи те, що 18.09.2024 судове рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21 набрало законної сили, то відсутні підстави для розгляду клопотання прокурора про зупинення провадження у справі та відповідно заперечень відповідача-2 на вказане клопотання. Відтак суд дійшов висновку про залишення без розгляду зазначених клопотання та заперечень на нього.

Мукачівська окружна прокуратура подала письмові пояснення, в яких покликається на безпідставність тверджень Західного офісу Держаудитслужби про те, що останнє не може бути позивачем у цій справі. Так, саме Західний офіс Держаудитслужби є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, що підтверджується нормами чинного законодавства та численними правовими висновками Верховного Суду.

24.10.2024 в системі «Електронний суд» представницею ФОП Петьовки Р.П. сформовано письмову промову, яку суд залишив без розгляду.

Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, сторонами подано не було.

14.11.2024 в судове засідання з`явилися прокурорка та представниця відповідача-2, які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги. Інші учасники у справі явку своїх уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Фактичні обставини справи а оцінка суду.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Свалявською міською радою Мукачівського району Закарпатської області 06.12.2018 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів із закупівлі «Молоко та вершки» (ідентифікатор публічної закупівлі UА-2018-12-О6-004160-с), яке розміщено на офіційному порталі державних закупівель на сайті "prozorro.gov.ua" за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UА-2018-12-06-004160-с .

Очікувана вартість предмета закупівлі становила 503 510 грн.

Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома учасниками: ФОП Петьовкою Романом Петровичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ФОП Галасом Вікторем Вікторовичем (РНОКПП НОМЕР_2 ), що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій, розташованою за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-12-06-004160-с/print/bds/рdf/c4d2fЗcc0a474f5a8ecb58a64fb59c89 .

Остаточні тендерні пропозиції становили: ФОП Петьовка Р.П. - 485 675 грн, ФОП Галас В.В. - 503 510 грн.

Враховуючи, що найбільш економічно вигідною виявилася тендерна пропозиція ФОП Петьовки Р.П., електронною системою закупівель вона розкрита першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій, розташованою за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-12-06-004160-с/print/bds/рdf/c4d2fЗcc0a474f5a8ecb58a64fb59c89 .

Рішенням тендерного комітету Свалявської міської ради, оформленим протоколом розгляду тендерних пропозицій № 105 від 02.01.2018, вирішено визнати переможцем тендеру ФОП Петьовку Р.П. Електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір.

22.01.2019 між Свалявською міською радою та ФОП Петьовкою Р.П. укладено договір №27 про закупівлю товарів (надалі - договір), відповідно до п.1.1 якого предметом договору є молоко та вершки на загальну суму 485 675 грн.

Пунктом 3.1 встановлено, що ціна договору становить 485 675 грн.

Пунктами 7.1-7.9 цього договору визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 20 банківських днів з моменту отримання товару замовником згідно з накладною. Розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюється замовником у безготівковому порядку в українській національній валюті - гривнях - шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати продукції вважається дата зарахування коштів, сплачених замовником за поставлену партію продукції, на розрахунковий рахунок постачальника. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі». Замовник після отримання продукції відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетник коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством. Одночасно з поставкою продукції, постачальник надає замовнику накладні на оплату, оформлені належним чином (печатка, підпис тощо) по кожному закладу та зведений реєстр накладних по кожному факту поставки.

Відповідно до наявних у матеріалах справи 27 платіжних доручень: №70 від 24.02.2020, №91 від 24.02.2020, №18 від 28.01.2020, №11 від 28.01.2020, №22 від 29.01.2019, №49 від 29.01.2019, №71 від 22.02.2019, №126 від 22.02.2019, №130 від 25.03.2019, №204 від 25.03.2019, №176 від 23.04.2019, №269 від 23.04.2019, №334 від 27.05.2019, №229 від 27.05.2019, №286 від 24.06.2019, №408 від 24.06.2019, №324 від 24.07.2019, №505 від 24.07.2019, №380 від 22.08.2019, №603 від 22.08.2019, №408 від 23.09.2019, №669 від 23.09.2019, №452 від 23.10.2019, №726 від 23.10.2019, №790 від 21.11.2019, №504 від 21.11.2019, №850 від 18.12.2019 Свалявською міською радою здійснено оплати за договором на загальну суму 549 752 грн.

Натомість зі звіту Свалявської міської ради про виконання договору про закупівлю у 2019 році, який затверджений протоколом №47 від 02.03.2020, вбачається, що загальна сума оплат становить 536 946 грн.

Надалі додатковою угодою №1 від 24.12.2019 продовжено строк дії спірного договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі, але не довше, ніж 29.02.2020. Оплату вирішено здійснювати залежно від реального фінансування видатків замовника.

Додатковою угодою №2 від 22.01.2020 до спірного договору винесено зміни щодо очікуваної суми закупівлі у 2020 році, розмірі якої становить 97 135 грн.

Із видаткових накладних, які долучені до матеріалів справи відповідачем-2, вбачається, що договір виконано в повному обсязі.

Також судом встановлено, що рішенням адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №57/13-р/к від 19.09.2019 за результатами розгляду справи №03-9/2019 дії ФОП Петьовка Р.П. і ФОП Галас В.В. під час участі у торгах з предмету закупівлі товару: ДК 021:2015 - 15510000-6 - «Молоко та вершки», проведених Свалявською міською радою, з оголошенням про проведення відкритих торгів UА-2018-12-06-004160-с, визнано антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів, тендерів, що є порушенням п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У цьому рішенні встановлено, що за результатами тендеру, який був предметом розслідування у справі №03-9/2019, укладено договір №27 від 22.01.2019. Придбання зазначених послуг відбувалися за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендерів її видимості. Зазначене рішення обґрунтоване характерними спільними особливостями оформлення та подання тендерних пропозицій ФОП Петьовки Р.П. та ФОП Галаса В.В. під час участі у відкритих торгах по закупівлі «Молоко та вершки», ідентифікатор доступу UА-2018-12-06-004160-с, а саме:

1) подання пропозицій учасниками з одного авторизованого електронного майданчика zakupki.prom.ua, подання пропозицій в один і той же день та практично в один час, що підтверджується інформацією ДП «Прозоро» від 11.03.2019 №206/895/03, наданою на вимогу ЗОТВ АМКУ від 28.02.2019 №57-02/366 (про що зазначено у п. 26-29 рішення);

2) завантаження пропозицій учасників, а також вхід до кабінету учасників з однієї і тієї ж ІР-адреси, що підтверджується інформацією ТОВ «Закупки.Пром.уа» №377/03 від 28.03.2019, наданою на вимогу ЗОТВ АМКУ від 19.03.2019 №57-02/481 до ТОВ «Закупки.Пром.уа» (про що зазначено у п. 30-33 рішення), а також листами ПАТ «Укртелеком» №389-вих-80Д731-80Д922 від 12.04.2019 з додатками на 6 арк., №389-вих-80Д731-80Д922 від 08.07.2019;

3) ідентичних фірмових бланків, на фірмових бланках однаково оформлено жирним шрифтом (курсив) однакові частини документів; в однаковій послідовності зазначено та відцентровано реквізити у документах; зроблено однакові відступи до реквізитів суб`єкта господарювання; однакове оформлення ряду документів тендерних пропозицій учасників, однаково допущені помилки у вказаних документах, що підтверджується матеріалами справи, а саме: листами-згодою на обробку персональних даних, про які зазначається у п. 52, 53 рішення; листами-згодою на проведення досліджень продуктів харчування, про які зазначається у п. 53 рішення; довідками про застосування заходів із захисту довкілля, про які зазначено у п. 57 рішення;

4) одне місце провадження господарської діяльності - м. Свалява, вул. Головна, 70, про що зазначено у п. 58 та 59 рішення.

Враховуючи наведене, Адміністративна колегія Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку, що учасники закупівлі під час підготовки документації для участі тендері діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та пропозиції поза конкурентними засадами. Узгодивши свою поведінку, учасники усунули змагальність між собою, а отже, спотворили підсумки проведених Свалявською міською радою торгів, порушивши її право на отримання найбільш ефективного для себе результату.

Рішенням адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №57/13-р/к від 19.09.2019, за результатами розгляду справи №03-9/2019 на ФОП Петьовку Р.П. і ФОП Галаса В.В. накладено штрафи за порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» в розмірі 20 000, 00 грн. та 15 000, 00 грн. відповідно.

Згідно із листом Західного міжобласного територіального відділення АМКУ №63-02/19е від 05.01.2024, рішення №57/13-р/к від 19.09.2019 не оскаржувалося.

Оцінка суду.

Предметом заявленого позову є вимога прокурора про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові необхідно відмовити (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на послідовність розгляду позову, яка передбачає спершу вирішення питання про те, чи має позивач право, по захист якого звернувся, далі - чи було воно порушене, і лише згодом - чи може бути захищене у спосіб, про який просить позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3, 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

За положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 02.10.2018 у справі № 4/166«б», від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18, від 30.01.2019 у справі №47/66-08, у справі № 923/35/19 від 31.10.2019, у справі № 925/383/18 від 23.07.2020.

Так, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджування порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Згідно зі ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі» уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю). Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (надалі - орган державного фінансового контролю).

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі.

Органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. 1, 3 п. 3 зазначеного Положення).

Згідно з пп. 20 п. 6, п. 7 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства. Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Згідно з інформацією, розміщеною в електронній системі публічних закупівель Prozorro, місцезнаходження замовника по процедурі закупівлі UА-2018-12-06-004160-с, є м. Свалява Закарпатської області.

Реалізацію повноважень Державної аудиторської служби України на території Закарпатської області здійснює Західний офіс Держаудитслужби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» та Положення про Західний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 № 23. Відповідно до п. 1 вказаного Положення на території Закарпатської області реалізацію державного фінансового контролю здійснює апарат Офісу.

Згідно з пп. 18 п. 6 зазначеного Положення, Західний офіс Держаудитслужби має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, вказав, що Західний офіс Держаудитслужби наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель на території Закарпатської області.

Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 906/296/18, від 20.02.2019 у справі № 912/894/18, від 10.04.2019 у справі № 909/569/18, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 21.05.2019 у справі № 912/895/18, від 29.05.2019 у справі №909/545/18, від 20.11.2019 у справі № 912/2887/18, від 29.07.2020 у справі № 924/316/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18, від 01.09.2020 у справі № 911/1534/19, від 06.10.2020 у справі № 905/121/19 неодноразово вказував, що Державна аудиторська служба України як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, наділена повноваженнями на звернення до господарського суду з позовами про визнання недійсними рішень тендерного комітету, договорів про закупівлю робіт за державні кошти.

Отже, органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах є Західний офіс Держаудитслужби.

Зазначеним вище спростовуються доводи Західного офісу Держаудитслужби про те, що останній не набуває статусу позивача у цій справі.

Матеріалами справи підтверджується, що листом №07.51-95-11717вих-23 від 23.11.2023 Мукачівською окружною прокуратурою повідомлено Західний офіс Держаудитслужби про існування порушення інтересів держави від укладення договору за наслідками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, і про наявність підстав для його визнання недійсним як такого, що суперечить інтересам держави з умислу ФОП Петьовки Р.П. Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

У відповідь Західний офіс Держаудитслужби листом №15428-23 від 15.12.2023 повідомив окружну прокуратуру, що в електронній системі Prozorro замовником 02.03.2020 оприлюднено звіт про виконання договору по закупівлі ID: UА-2018-12-06-004160-с. Отже, у Західного офісу Держаудитслужби відсутні правові підстави для проведення моніторингу закупівлі. Відповідно до ст. 5, 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» перевірки закупівель, планові та позапланові виїзні ревізії офісом не проводились. Також Західний офіс Держаудитслужби повідомив, що відповідно до ст. 2, п. 8 та п. 10 ст. 10 вказаного Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність органів державного фінансового контролю, не передбачено звернення Офісу до суду з позовом про визнання недійсними договорів та додаткових угод (у тому числі, укладених за результатами процедур закупівель).

Листом №07.51-95-11723вих-23 від 23.11.2023 окружна прокуратура повідомила позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.

Відтак, при зверненні до суду з вказаним позовом першим заступником керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області було дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з невжиттям компетентними органами заходів, спрямованих на захист інтересів держави у спірних відносинах протягом розумного строку після того, як відповідним органам стало відомо про порушення інтересів держави.

Причиною виникнення спору в цій справі стало питання неналежного витрачання коштів державного бюджету, внаслідок того, що одержувач бюджетних коштів (Свалявська міська рада) уклала договір про закупівлю з ФОП Петьовкою Р.П., який узгоджував свої дії та пропозиції поза конкурентними засадами, тобто з порушенням приписів п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Принцип добросовісної конкуренції учасників закупівлі полягає у тому, що змагальність учасників конкурентних процедур закупівель ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами.

У випадку коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а отже, усувається конкуренція між ними.

Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує того результату, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибору переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Антиконкурентні узгоджені дії в силу закону характеризується антиконкурентною домовленістю між кількома (щонайменше двома) суб`єктами господарювання щодо їхньої поведінки на торгах. Метою антиконкурентних узгоджених дій на торгах, як правило, є підвищення ціни закупівлі вище конкурентного рівня, що зазвичай близька, дорівнює чи перевищує очікувану вартість.

Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст ст. 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

З аналізу положень ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», при кваліфікації дій суб`єктів господарювання за п. 4 ч. 2 цієї статті - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, вбачається, що узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору.

Отже, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій та дій в процесі здійснення державних закупівель усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а значить спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

При цьому, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим з`ясування наслідків у формі завдання збитків для його конкурентів чи споживачів або інше реальне порушення їх прав чи інтересів, оскільки достатнім є встановлення самого факту вчинення дій (зокрема, в антимонопольній справі), які визначено як антиконкурентні узгоджені дії, та можливість настання таких наслідків.

Закон не визначає прямо підстави для недійсності результатів закупівлі (торгів, аукціону). Разом з тим, такі підстави можуть бути встановлені спеціальним законодавством. До договорів, укладених за результатами закупівлі, застосовуються загальні правила з урахуванням особливостей, що встановлюються відповідними актами законодавства.

Узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №922/2645/20 та від 24.04.2024 у справі № 922/3322/20.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, приписами ч. 3 наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Підставою для визнання такого договору недійсним є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів, визначених зокрема, Законом України «Про публічні закупівлі», та наслідком проведення яких фактично є дії сторін щодо укладення договору така. Відповідна правова позиція викладена в п. 24 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.05.2023 року в справі №905/77/21.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, прокурор посилається на ч. 3 ст. 228 ЦК України як підставу для визнання оспорюваного договору недійсним.

Так, ч. 3 ст. 228 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, у ч. 3 ст. 228 ЦК України законодавець закріпив спеціальну норму, згідно з якою у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину, зокрема, інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним.

З наведених вище норм права вбачається, що інтерес держави у сфері публічних закупівель полягає в проведенні ефективних та прозорих публічних закупівель з дотриманням добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та неупередженості, недопущення дискримінації учасників та корупційних дій.

З огляду на викладене та правові висновки Верховного Суду у справах №922/2645/20 та №922/3322/20, узгоджені дії учасників закупівлі та відсутність реальної конкуренції, що встановлено у антимонопольній справі, унеможливили прозору та відкриту процедуру торгів ID: UА-2018-12-06-004160-с, чим порушили інтереси держави та суспільства, з огляду на що, встановлене порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору від №27 від 22.01.2019, укладеного з переможцем закупівлі ФОП Петьовкою Р.П., відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 зазначила, що за змістом ст. 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. У ст. 216 ЦК України сформульовані загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів, які застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, що, власне, і вказано у ч. 3 цієї статті Кодексу.

Відступаючи від власних висновків, викладених у п. 72, 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Велика Палата Верховного Суду у справі №918/1043/21, враховуючи буквальне тлумачення змісту ст. 216 ЦК України, вказала, що позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Водночас ч. 3 ст. 228 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін, зокрема:

1) при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;

2) при наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (саме на цей випадок посилався прокурор у позові, заявляючи вимогу про стягнення бюджетних коштів шляхом запропонованої ним конструкції).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №914/1507/23.

Враховуючи встановлене вище, дії ФОП Петьовки Р.П. та Свалявської міської ради з укладення договору від 22.01.2019, за встановлених та підтверджених обставин порушення ФОП Петьовкою Р.П., як учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції, підпадають під регулювання положень ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Отже, з урахуванням наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України, грошові кошти у розмірі 549 752,00 грн, сплачені відповідачем-1 на виконання недійсного за рішенням суду договору від 22.01.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, підлягають поверненню відповідачем-2 відповідачу-1, а останнім - до державного бюджету.

Таким чином, позовна вимога прокурора в інтересах держави в особі позивача про стягнення в кінцевому результаті 549 752,00 грн в дохід держави підлягає задоволенню.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги зазначене, висновок суду першої інстанцій про відмову у задоволенні позову зроблений за неправильного застосування норм матеріального права, тому з огляду на викладене вище обґрунтування, оскаржуване рішення суду необхідно скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову прокурора, поданого в інтересах держави в особі Держаудитслужби, та відповідно про задоволення апеляційної скарги прокурора обласної прокуратури.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 9 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275 , 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2024 у справі №907/178/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір про закупівлю №27 від 22.01.2019, укладений між Свалявською міською радою Мукачівського району Закарпатської області та Фізичною особою-підприємцем Петьовкою Романом Петровичем.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петьовки Романа Петровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Свалява, вул. Головна, 1; ) грошові кошти в розмірі 549 752,00 грн, а зі Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Свалява, вул. Головна, 1; ) одержані нею за рішенням суду грошові кошти у розмірі 549 752, 00 грн. стягнути в дохід держави.

3. Стягнути із Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Свалява, вул. Головна, 1; ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а; ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5 637, 14 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 8 455, 71 грн.

4. Стягнути із Фізичної особу-підприємця Петьовки Романа Петровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а; ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5 637, 14 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 8 455, 71 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК