РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2024Справа № 907/712/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантбуд"

про стягнення 61 026,37 грн.,

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач, Підприємство) звернулося до господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантбуд" (далі - відповідач, Товариство) грошових коштів у загальному розмірі 61 026,37 грн., з яких: 54 151,05 грн. - основний борг за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 13.01.2020 року № 3148, 868,03 грн. - пеня, 1 267,72 грн. - 3 % річних, 4 739,57 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою від 19.08.2024 року господарський суд Закарпатської області передав вказаний позов за встановленою виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

17.09.2024 року матеріали справи № 907/712/24 надійшли до господарського суду міста Києва та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані для розгляду судді Ломаці В.С.

Ухвалою від 20.09.2024 року господарський суд міста Києва залишив вказану позовну заяву Підприємства без руху з одночасним встановленням останньому способу та строку усунення її недоліків.

24.09.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Підприємства від 23.09.2024 року про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 30.09.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 907/712/24 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За умовами частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, копія ухвали суду від 30.09.2024 року про відкриття провадження у справі № 907/712/24 у порядку, визначеному законом, була надіслана судом в електронній формі шляхом надсилання її до електронного кабінету Товариства, та доставлена останньому 30.09.2024 року о 20:10 год. Наведені обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку означеного електронного листа.

Дата отримання судом інформації про доставку означеного документа в кабінет ЕС відповідача - 01.10.2024 року о 10:51 год.

За умовами пункту 2 абзацу 1 частини 6, абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 30.09.2024 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.01.2020 року між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець, Департамент), Товариством (орендар) та Підприємством (балансоутримувач) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 3148 (далі - Договір), за умовами якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 17.12.2019 року № 50/185 та листа Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 19.12.2019 року № 08/283-914 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Архипенка Олександра, будинок № 6, літера А, для розміщення суб`єкта господарювання, діяльність якого спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту.

Означена угода підписана уповноваженими представниками її сторін, а також скріплена печатками наведених суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Договору об`єктом оренди є нежилі приміщення загальною площею 358,50 м2, у т.ч. підвал - 358,50 м2 згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину Договору. Вартість об`єкта оренди, згідно із затвердженим 10.10.2019 року висновком про вартість майна станом на 31.08.2019 року, становить: за 1 м2 - 7 804,86 грн., всього: 2 798 040,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент за відповідним актом приймання-передачі нерухомого майна від 13.01.2020 року передав, а відповідач прийняв у орендне користування приміщення у нежитловому будинку № 6А по вулиці Архипенка Олександра у місті Києві , загальною площею 358,50 м2.

За умовами пункту 3.1 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 року № 415/1280 (зі змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 року № 21/4085) в редакції Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 06.12.2018 року № 253/6304, та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2019 року: 19 грн. 81 коп. за 1 м2, що в цілому складає: 7 100,47 грн. Якщо Договір укладено на строк, що перевищує три роки, розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку переглядається кожні три роки і доводиться до орендаря листом за підписом уповноваженої особи орендодавця.

Відповідно до пункту 3.2 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (пункт 3.5 цієї угоди).

У пункті 3.6 Договору його сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача (Підприємства), починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць (пункт 3.7 Договору).

Пунктами 9.1, 9.7 Договору передбачено, що останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 13.01.2020 року до 11.01.2023 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що з метою приведення Договору у відповідність до вимог статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" 17.02.2021 року між Департаментом (орендодавець), Товариством (орендар) та Підприємством (балансоутримувач) укладено договір про внесення змін до Договору (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. та зареєстрований у реєстрі за № 1093), яким сторони виклали Договір у новій редакції.

Так, у пункті 8 Змінюваних умов Договору (тут і далі в редакції договору про внесення змін від 17.02.2021 року) сторони погодили, що місячна орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 року № 415/1280, становить 7 536,76 грн.

Відповідно до пункту 11.1 Змінюваних умов Договору останній діє до 12.01.2025 року включно.

За змістом пункту 2.1 Незмінюваних умов Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно із підписанням цього Договору.

Судом встановлено, що 17.02.2021 року позивач та відповідач підписали відповідний акт приймання-передачі майна, за яким Підприємство передало, а Товариство прийняло в орендне користування нежилі приміщення нежилі приміщення загальною площею 358,50 м2 у будинку № 6А по вулиці Архипенка Олександра у місті Києві , що перебуває на балансі позивача.

Згідно з пунктом 3.1 Незмінюваних умов Договору орендна плата становить суму, визначену в пункті 8 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 3.2 Незмінюваних умов Договору орендна плата за перший місяць оренди визначається з урахуванням таких особливостей: якщо між датою визначення орендної плати за базовий місяць (визначений відповідно до підпункту 8.1 пункту 8 Умов) і датою підписання акта приймання-передачі минуло більш як один повний календарний місяць, то розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, починаючи з 17.02.2021 року.

Пунктами 3.3, 3.4 Незмінюваних умов Договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату балансоутримувачу щомісячно до 15 числа поточного місяця за поточний місяць. Орендар сплачує орендну плату на підставі підпункту 8.1 пункту 8 Умов та пункту 3.2 цього Договору. Додатково до орендної плати, розміру авансового внеску орендної плати та суми забезпечувального депозиту, зазначених у підпункті 8.1 пункту 8, пунктах 9 та 10 Умов, нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою, авансовим внеском та забезпечувальним депозитом.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення балансоутримувачем своїх зобов`язань за цією угодою.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що всупереч умовам Договору відповідач протягом грудня 2021 року - червня 2024 року неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки зі своєчасної та повної оплати орендних платежів, внаслідок чого за Товариством утворилася заборгованість у загальному розмірі 54 151,05 грн. (у тому числі за користування орендованим майном у грудні на суму 4 945,28 грн., у січні 2022 року - на суму 4 974,96 грн., у лютому 2022 року - на суму 4 139,70 грн., у січні 2024 року - на суму 6 618,66 грн., у лютому 2024 року - на суму 6 645,13 грн., у березні 2024 року - на суму 6 665,07 грн., у квітні 2024 року - на суму 6 698,39 грн., у травні 2024 року - на суму 6 711,79 грн., у червні 2024 року - на суму 6 752,07 грн.).

З урахуванням наведених обставин, Підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з означеним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи не спростований Товариством факт неналежного виконання ним обов`язків з оплати позивачу орендних платежів за Договором, а також зважаючи на те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 54 151,05 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про відсутність чи погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Підприємства до Товариства про стягнення вказаної суми боргу.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 868,03 грн. пені, нарахованої на відповідні суми основного боргу за Договором за кожен місяць прострочення оплати орендної плати окремо (з січня по червень 2024 року) за загальний період з 01.01.2024 року по 13.06.2024 року, з яких: 168,18 грн. - пеня, нарахована у період з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року за прострочення внесення орендної плати за січень 2024 року в сумі 6 618,66 грн.; 157,96 грн. - пеня, нарахована у період з 01.02.2024 року по 29.02.2024 року за прострочення внесення орендної плати за лютий 2024 року в сумі 6 645,13 грн.; 166,26 грн. - пеня, нарахована у період з 01.03.2024 року по 31.03.2024 року за прострочення внесення орендної плати за березень 2024 року в сумі 6 665,06 грн.; 157,39 грн. - пеня, нарахована у період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року за прострочення внесення орендної плати за квітень 2024 року в сумі 6 698,39 грн.; 153,49 грн. - пеня, нарахована у період з 01.05.2024 року по 31.05.2024 року за прострочення внесення орендної плати за травень 2024 року в сумі 6 711,78 грн.; 64,75 грн. - пеня, нарахована у період з 01.06.2024 року по 13.06.2024 року за прострочення внесення орендної плати за червень 2024 року в сумі 6 752,05 грн.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, відповідно до пунктів 3.8, 3.9 Незмінюваних умов Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується балансоутримувачем. На суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 868,03 грн., суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущених методологічних помилок при визначенні початкових дат періодів прострочення, що призвело до заявлення суми вказаної штрафної санкції у завищеному розмірі.

Так, згідно з частиною 2 статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 3.3 Незмінюваних умов Договору орендар сплачує орендну плату балансоутримувачу щомісячно до 15 числа поточного місяця за поточний місяць.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що прострочення відповідачем оплати орендних платежів протягом спірних місяців фактично виникало після 15 числа відповідного місяця, а не з 1 числа такого місяця, як необґрунтовано вказано Підприємством у його розрахунку.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказані останнім періоди, є 404,56 грн., з яких: 86,80 грн. - пеня, нарахована у період з 16.01.2024 року по 31.01.2024 року за прострочення внесення орендної плати за січень 2024 року в сумі 6 618,66 грн.; 76,26 грн. - пеня, нарахована у період з 16.02.2024 року по 29.02.2024 року за прострочення внесення орендної плати за лютий 2024 року в сумі 6 645,13 грн.; 84,50 грн. - пеня, нарахована у період з 16.03.2024 року по 31.03.2024 року за прострочення внесення орендної плати за березень 2024 року в сумі 6 665,06 грн.; 77,78 грн. - пеня, нарахована у період з 16.04.2024 року по 30.04.2024 року за прострочення внесення орендної плати за квітень 2024 року в сумі 6 698,39 грн.; 79,22 грн. - пеня, нарахована у період з 16.05.2024 року по 31.05.2024 року за прострочення внесення орендної плати за травень 2024 року в сумі 6 711,78 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь Підприємства підлягає пеня у розмірі 404,56 грн., водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з Товариства 463,47 грн. цієї штрафної санкції слід відмовити.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 267,72 грн. 3 % річних, нарахованих на відповідні суми основного боргу за Договором за кожен місяць прострочення оплати орендної плати окремо (з грудня 2021 року по травень 2024 року), а також 4 739,57 грн. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми боргу протягом означеного періоду згідно з наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У той же час, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок компенсаційних виплат також не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущених аналогічних методологічних помилок при визначенні початкових дат періодів прострочення та кількості днів за відповідні періоди прострочення, що призвело до заявлення суми вказаної неустойки у завищеному розмірі.

Зважаючи на викладене, обґрунтованою сумою 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказані останнім періоди (в межах зазначених Підприємством позовних вимог), за обрахунком суду, є 1 042,53 грн., а дійсною сумою інфляційних втрат є 4 066,75 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь Підприємства підлягає 1 042,53 грн. 3 % річних та 4 066,75 грн. інфляційних втрат, тоді як у задоволенні вимог позивача про стягнення з Товариства 225,19 грн. 3 % річних та 672,82 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження повної та вчасної сплати спірних сум заборгованості за Договором.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе грошові обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантбуд" (89636, Закарпатська область, Мукачівський район, селище міського типу Кольчино, вулиця Спортивна, будинок 27; ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А; ) 54 151 (п`ятдесят чотири тисячі сто п`ятдесят одну) грн. 05 коп. основного боргу, 404 (чотириста чотири) грн. 56 коп. пені, 1 042 (одну тисячу сорок дві) грн. 53 коп. 3 % річних, 4 066 (чотири тисячі шістдесят шість) грн. 75 коп. інфляційних втрат, а також 2 960 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13.11.2024 року.

Суддя В.С. Ломака