ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. Справа № 911/1241/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Єгоров В. С. (адвокат довіреність № 29/12-2023/3 від 29.12.2023 р.);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Приходько С. В. (адвокат довіреність № Др-29-0124 від 17.01.2024 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, м. Боярка, Фастівський район, Київська область

про стягнення 18 090 046, 81 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ ГК Нафтогаз України звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до АТ Київоблгаз про стягнення 13 829 868, 16 грн основної заборгованості, 2 192 417, 12 грн пені, 1 495 338, 00 грн штрафу, 196 882, 83 грн 3% річних, 375 540, 70 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за переданий природний газ згідно з договором № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2024 р. відкрито провадження у справі № 911/1241/24 за позовом ТОВ ГК Нафтогаз України до АТ Київоблгаз про стягнення 18 090 046, 81 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 12.06.2024 р.

12.06.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 03.07.2024 р.

03.07.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 04.09.2024 р.

08.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 07.07.2024 р. на позовну заяву, що долучено судом до матеріалів справи, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

08.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 07.07.2024 р. про зменшення штрафних санкцій, в якому він просить суд зменшити нараховані штрафні санкції на 90 %.

08.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 07.07.2024 р. про закриття провадження у справі, в якому він просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення з нього 13 829 868, 16 грн основної заборгованості.

11.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшла відповідь б/н від 11.07.2024 р. на відзив, що долучено судом до матеріалів справи.

11.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшли заперечення б/н від 11.07.2024 р. на зменшення пені, що долучено судом до матеріалів справи.

19.07.2024 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшла заява б/н від 19.07.2024 р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 2 192 417, 12 грн пені, 1 495 338, 00 грн штрафу, 196 882, 83 грн 3% річних, 375 540, 70 грн інфляційних втрат.

Заява позивача б/н від 19.07.2024 р. про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 02.10.2024 р.

02.10.2024 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 16.10.2024 р.

16.10.2024 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 р. між позивачем (надалі Продавець) та відповідачем (надалі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 101/ПГ-4396-ОГРМ, згідно з п. п. 1.1.-1.3. цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини Сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу на умовах, встановлених цим Договором та Положеннями. На виконання умов Положення та цього Договору, Покупець гарантує приєднатися до договору про утворення балансуючої групи, де стороною відповідальною за добовий небаланс групи є ТОВ ГК Нафтогаз України за типовою формою, розробленою та затвердженою ТОВ ГК Нафтогаз України. Продавець, за умови дотримання положень цього Договору та вимог Положення Покупцем, зобов`язується передати у власність Покупцю природний газ в обсягах, у строки та на умовах, що погоджені Сторонами у цьому Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу природного газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені цим Договором (надалі Договір).

Відповідно до п. 3.1. Договору Продавець передає Покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що передача договірного обсягу газу здійснюється протягом кожного Періоду передачі, узгодженого Сторонами у Договорі.

Згідно з п. 3.9. Договору фактичний обсяг переданого Продавцем та прийнятого Покупцем природного газу на ВТТ за Період передачі згідно з Договором дорівнює сумі усіх Обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях Сторін, на підставі яких Оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого Періоду передачі.

Пунктом 3.10. Договору встановлено, що після закінчення Періоду передачі, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 14-го числа місяця, наступного за Періодом передачі, якщо інше не передбачено Договором, Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою (за наявності) Комерційні акти щодо Обсягу І, Обсягу ІІ та Обсягу III та направляє на підпис Покупцю: - на поштову адресу Покупця, вказану у Розділі 12 цього Договору, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення або поштовим відправленням з оголошеною вартістю (цінним листом), - або надаються нарочно під підпис в отриманні, - або шляхом направленням Комерційних актів, скріплених кваліфікованим електронним підписом Продавця, шляхом електронного документообігу із направленням копії такого акту на електронну адресу Покупця, вказану у Розділі 12 цього Договору. При цьому для підписання та обміну електронними документами Сторони цього Договору використовують, зокрема, систему обміну електронним документами «М.Е.Doc». Сторони цим підтверджують, що визнають форми електронних документів, в яких підтверджені описані в них господарські операції, з використанням спеціалізованих програмних рішень, та зобов`язується слідкувати за надходженням електронних документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій Стороні. Електронні документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту, зазначеного в конкретному електронному документі, іншому документі, на виконання якого він підписується. або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що ціна природного газу, який передається за цим Договором, встановлюється наступним чином:

4.1.1. Ціна природного газу для Обсягу І (фіксований) становить 7 420, 00 гривень із урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів природного газу.

4.1.2. Ціна природного газу для Обсягу ІІ становить 0,01 гривні із урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів природного газу.

4.1.3. Ціна природного газу для Обсягу ІІІ розраховується за формулою, що вказана у даному пункті.

Відповідно до п. 4.3. Договору Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 (тридцять) днів після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей Договір укладений Сторонами з відкладальною умовою відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України та набуває чинності з дати надання Покупцем одного з видів забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за Договором у порядку та відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. цього Договору, та діє впродовж дії воєнного стану, а також протягом шести місяців після його припинення або скасування, а в частині здійснення розрахунків між Сторонами до їх повного та належного здійснення.

На виконання умов договору позивачем у період з липня 2023 р. по серпень 2023 р. було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 15 838 508, 87 грн, що підтверджується актом № 13873 від 31.07.2023 р. приймання-передачі природного газу на суму 9 547 930, 74 грн, актом № 15244 від 31.08.2023 р. приймання-передачі природного газу на суму 6 290 578, 13 грн, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті за поставлений природний газ шляхом перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 2 008 640, 71 грн, що підтверджується інформацією № 16/2-09/23464/2024 від 01.03.2024 р. про надходження коштів на рахунки ТОВ ГК Нафтогаз України за період з 01.11.2021 по 29.02.2024, наявною в матеріалах справи.

У березні 2024 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 119/4.1.2-16110-2024 від 26.03.2024 р. про сплату заборгованості за договором (сума вимоги становить 18 205 550, 52 грн), у якій він просив не пізніше 15 днів з дня отримання вимоги сплатити заборгованість за договором у розмірі 18 205 550, 52 грн.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із постачанням природного газу здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про ринок природного газу, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 714 цього ж кодексу за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк відповідач свій обов`язок щодо оплати за поставлений природний газ у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем на момент звернення ТОВ ГК Нафтогаз України в Господарський суд Київської області із даним позовом складала 13 829 868, 16 грн, що підтверджується актом № 13873 від 31.07.2023 р. приймання-передачі природного газу на суму 9 547 930, 74 грн, актом № 15244 від 31.08.2023 р. приймання-передачі природного газу на суму 6 290 578, 13 грн, інформацією № 16/2-09/23464/2024 від 01.03.2024 р. про надходження коштів на рахунки ТОВ ГК Нафтогаз України за період з 01.11.2021 по 29.02.2024, іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Водночас, після звернення позивачем із даним позовом в суд, відповідачем 21.05.2024 р. було виконано у повному обсязі свій обов`язок щодо оплати за поставлений йому природний газ та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 13 829 868, 16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 29940 від 21.05.2024 р. на суму 13 829 868, 16 грн, наявною у матеріалах справи.

З приводу зазначених обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що після звернення позивачем із даним позовом до відповідача в Господарський суд Київської області і після відкриття судом провадження у даній справі за таким позовом відповідач виконав у повному обсязі свій обов`язок по оплаті за поставлений природний газ та перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 13 829 868, 16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 29940 від 21.05.2024 р. на суму 13 829 868, 16 грн, наявною в матеріалах справи, а отже станом на час розгляду справи відповідачем була у повному обсязі погашена основна заборгованість за поставлений товар, що входить до предмета спору.

Отже, провадження у справі в частині позовної вимоги позивача до відповідача про стягнення 13 829 868, 16 грн основної заборгованості за договором № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підлягає закриттю.

Крім того, як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача пеню, передбачену договором № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу, за періоди прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений природний газ з 31.08.2023 р. по 29.02.2024 р., з 03.10.2023 р. по 29.02.2024 р. всього на загальну суму 2 192 417, 12 грн, а також 10 % штрафу від суми прострочених платежів всього на загальну суму 1 495 338, 00 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Положеннями ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. договору № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу встановлено, що за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, Покупець, на письмову вимогу Продавця не пізніше 15 днів з моменту її отримання, зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення Покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5-ть (п`ять) робочих днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% (десять відсотків) від суми простроченого платежу.

Розрахунок пені та 10 % штрафу від суми основної заборгованості за договором № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу, виконаний позивачем, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені за вищевказаним договором у вищевказані періоди у розмірі 2 192 417, 12 грн, а також 10 % штрафу у розмірі 1 495 338, 00 грн.

Як було зазначено вище, відповідач у своєму клопотанні б/н від 07.07.2024 р. про зменшення штрафних санкцій, просить суд зменшити нараховані позивачем штрафні санкції на 90 %.

В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначає, що у зв`язку зі зупиненням дії ліцензії з розподілу природного газу з 30.09.2023 р., з введенням воєнного стану в державі; з належністю підприємства до критичної інфраструктури і наданням ним життєво важливих послуг енергозабезпечення (послуг розподілу природного газу), а відтак виконання ним особливих завдань перед державою в умовах воєнного стану; з необхідністю безперебійного функціонування газорозподільної системи, що включає постійну готовність боржника до відновлення пошкоджених виробничих потужностей та інфраструктури у разі руйнувань під час обстрілів регіону, що вказує на потребу у забезпеченні життєдіяльності підприємства з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій під час дії воєнного стану; враховуючи законодавчі обмеження на стягнення заборгованості із споживачів за спожиті послуги під час дії воєнного стану, що негативно впливає на фінансовий стан боржника; враховуючи залучення потужностей підприємства на потреби ЗСУ, заявлені позивачем штрафні санкції можуть бути зменшенні судом на 90 %.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов`язання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При чому законодавцем не визначено переліку таких обставин. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Зокрема, істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тощо.

У свою чергу норми ст. 233 Господарського кодексу України визначають як обставини, що беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Правила частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Водночас зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Отже, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2022 р. у справі № 916/2302/21.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду всіх належних, допустимих та достатніх доказів, що б підтверджували наявність обставин, що є підставою у відповідності до положень ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, а тому суд дійшов висновку про залишення клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій на 90 % без задоволення.

Крім того, позивач також просить суд стягнути із відповідача інфляційні втрати та 3 % річних від суми основної заборгованості за договором № 101/ПГ-4396-ОГРМ від 07.08.2023 р. купівлі-продажу природного газу за періоди прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений природний газ з 31.08.2023 р. по 29.02.2024 р., з 03.10.2023 р. по 29.02.2024 р. та з 01.09.2023 р. по 29.02.2024 р., з 01.11.2023 р. по 29.02.2024 р. всього на загальну суму 375 540, 70 грн та 196 882, 83 грн відповідно до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних від суми основної заборгованості, виконний позивачем, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат та 3 % річних від суми основної заборгованості у розмірі 375 540, 70 грн та 196 882, 83 грн відповідно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № від 03.05.2024 р. про сплату судового збору на суму 217 080, 56 грн.

За таких обставин, понесені ТОВ ГК Нафтогаз України судові витрати, у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до АТ Київоблгаз про стягнення 18 090 046, 81 грн та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ ГК Нафтогаз України до АТ Київоблгаз про стягнення 13 829 868, 16 грн основної заборгованості та внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягають поверненню позивачу у розмірі 165 958, 42 грн з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз про стягнення 13 829 868, 16 грн основної заборгованості.

2. Позов в частині інших позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз (08150, вул. Тараса Шевченка, буд. 178, м. Боярка, Фастівський район, Київська область; ідентифікаційний код 20578072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (04116, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ; ідентифікаційний код 40121452) 2 192 417 (два мільйона сто дев`яносто дві тисячі чотириста сімнадцять) грн 12 (дванадцять) коп. пені, 1 495 338 (один мільйон чотириста дев`яносто п`ять тисяч триста тридцять вісім) грн 00 (нуль) коп. штрафу, 375 540 (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок) грн 70 (сімдесят) коп. інфляційних втрат, 196 882 (сто дев`яносто шість тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 83 (вісімдесят три) коп. 3 % річних та судові витрати 51 122 (п`ятдесят одна тисяча сто двадцять дві) грн 14 (чотирнадцять) коп. судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (04116, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ; ідентифікаційний код 40121452) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 165 958 (сто шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 42 (сорок дві) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № від 03.05.2024 р.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

13 листопада 2024 р.