ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 922/3073/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши матеріали справи за позовом :

Салтівської окружної прокуратури міста Харкова

до

1.Харківської міської ради , м.Харків ,

2.Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків ,

3.Фізичної особи-підприємця Єфанової Дар`ї Миколаївни, м.Харків ,

4. ОСОБА_1 , м.Харків

визнання незаконними та скасування рішень, визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна

за участю представників учасників справи:

прокуратури:Аліса Володимирець (посвідчення);

відповідача-1: Андрій Рєзанов (посвідчення)

відповідача-2: не з`явився;

відповідача-3: Наталія Меркулова (адвокат);

відповідача-4: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Салтівська окружна прокуратура міста Харкова звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комнунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця Єфанової Дар`ї Миколаївни, Альмслема Мустафи Мохамеда в якій просить:

- Визнати незаконним та скасувати п. 37 додатку «Перелік об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу» до рішення 33 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 23.04.2014 № 1570/14;

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.11.2014 № 5205-В-С, укладений щодо нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8 загальною площею 114,3 кв.м будівлі літ. «Д-1» по вул. Куйбишева (Тюрінській), 19 у м. Харкові, між Харківською міською радою, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та ФОП Єфановою Д.М. (код: ), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А. (реєстровий № 2921);

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.12.2014 № 5220-В-С, укладений щодо нежитлових приміщень першого поверху № 1-:-4, 10 загальною площею 116,1кв.м будівлі літ. «Д-1» по вул. Куйбишева, 19 (Тюрінській) у м. Харкові, між Харківською міською радою, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та ФОП Єфановою Д.М. (код: ), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А. (реєстровий № 3228);

-Витребувати нежитлові приміщення першого поверху № 7, 8 загальною площею 114,3 кв.м будівлі літ. «Д-1» по вул. Тюрінській, 19 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) від добросовісного набувача Альмслем Мустафа Мохамед (код ), на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради;

-Витребувати нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-4, 10 загальною площею 116,1 кв.м будівлі літ. «Д-1» по вул. Тюрінській, 19 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) від добросовісного набувача Альмслем Мустафа Мохамед (код ), на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради.

Позов обґрунтовано порушенням вимог законодавства при здійсненні приватизації спірних приміщень.

Ухвалою суду від 16.09.2024 відкрито провадження у справі; визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

11.10.2024 від Харківської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№25681), в якому просить відмовити в позові повністю та поновити пропущений процесуальний строк для подання відзиву до суду.

Протокольною ухвалою від 16.10.2024 на підставі ч.2 ст.119 ГПК України продовжено Харківській міській раді строк на подання відзиву на позовну заяву (вх.№25681 від 11.10.2024), вказаний відзив долучено судом до матеріалів справи; на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 06.11.24 о 12: 30.

Розглянувши матеріали справи №922/3073/24, суддя Жельне С.Ч. вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 11 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів", судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівня компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982р. Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У п. 132 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарабін проти Словаччини" (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Напередодні судового засідання на особистий номер головуючого судді в месенджері Whatsapp надійшло повідомлення від особои, яка представилась новим представником четвертого відповідача у цій справі про те, що нею заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та про те, що вона буде знайомитись з матеріалами справи.

Вважаю, що таке спілкування суду з одним з представників учасників процесу у позапроцесуальний спосіб може викликати у стороннього спостерігача обґрунтований сумнів у безстронності такого суду, а тому, з метою дотримання принципів здійснення правосуддя та приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, головуючому судді належить заявити та прийняти самовідвід від розгляду цієї справи.

Керуючись ст.11, 35, 39 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заявити та прийняти самовідвід судді Жельне С.Ч. від розгляду справи №922/3073/24.

Передати справу №922/3073/24 для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, що розглядається, може бути отримана на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в інтернеті за веб-адресою: www.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.11.2024.

Суддя Жельне С.Ч.