СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Харків Справа № 922/1238/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Слободін М.М., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача Курило В.М. на підставі ордеру серії АХ№114274 від 22.10.2024;

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", м. Полтава, (вх. №2192 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 (суддя Шарко Л.В., ухвалене в м.Харків, дата складення повного тексту 29.08.2024)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт", Харківська область, Ізюмський район, с.Липчанівка,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", м. Полтава,

про стягнення 852918,31грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь за специфікацією №1 від 18.11.2021 інфляційні в сумі 6595,58грн., 3% річних в сумі 13198,57грн.; за специфікацією №2 від 22.11.2021 інфляційні в сумі 685469,33грн., 3% річних в сумі 127878,54грн.; за специфікацією №4 від 23.12.2021 інфляційні в сумі 16480,00грн., 3% річних в сумі 3296,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в межах договору поставки №13-СЗ від 18.11.2021 у відповідача виникло прострочення зобов`язання з поставки товару та внаслідок цього - повернення передплати позивачу, з урахуванням чого останньому було нараховано 3% річних та інфляційні відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" за специфікацією № 1 від 18.11.2021 інфляційні в сумі 6595,58грн., 3% річних в сумі 13198,57грн.; за специфікацією №2 від 22.11.2021 інфляційні в сумі 685469,33грн., 3% річних в сумі 127878,54грн.; за специфікацією №4 від 23.12.2021 інфляційні в сумі 16480,00грн., 3% річних в сумі 3296,29грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 12793,77грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що з урахуванням встановлених судовими рішеннями у справі №922/2805/23 обставин стосовно непоставки відповідачем товару за специфікаціями №1 від 18.11.2021, №2 від 22.11.2021, №4 від 23.12.2021, фактичним закінченням строку поставки, які визначені у зазначених специфікаціях до договору поставки №13-СЗ від 18.11.2021, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених вимог про стягнення щодо вказаних специфікацій.

Судом також було відхилено клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, з огляду на те, що сторони, укладаючи договір, погодили усі його істотні умови, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання за спірним договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань та ризиками своєї господарської діяльності. Cама по собі збройна агресія Російської Федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Належних доказів на підтвердження форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за договором надано не було, зобов`язання з поставки товару за договором відповідачем не виконано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що умовою застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. З поведінки позивача слідує, що ним обрано варіант вимоги передання оплаченого товару (вимоги (претензії) від 16.03.2023 та від 13.06.2023), а вже до суду позивач звернувся з вимогою про повернення попередньої оплати. До того ж, протягом строку дії договору поставки ТОВ "АПП Хлібопродукт" не зверталось з вимогами щодо повернення коштів або здійснення поставки.

Також зазначає, що позивач і відповідач на час виконання договору перебували на окупованій території, що робило неможливим виконання договору.

Отже, як вказує відповідач, враховуючи неможливість виконання договору через перебування сторін у період строків його на окупованій території, та обрання позивачем після де окупації альтернативи поверненню коштів - вимоги виключно поставити товар, а не повернути попередню оплату, суд неправомірно стягнув з ТОВ "Украгроресурс" на користь позивача 3% річних та інфляційні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24; встановлено сторонам у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено учасникам провадження у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 23.10.2024 о 10:00год.

17.10.2024 позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№13330), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 23.10.2024 оголошено протокольну перерву до 04.11.2024 о 10:00 годині.

Після оголошеної перерви, у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 04.11.2024 представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представник позивача висловив доводи та міркування щодо апеляційної скарги, з огляду на встановлений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду скарги на рішення суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між 18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (замовник/покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт""Украгроресурс" (постачальник/продавець) було укладено договір поставки №13-СЗ, за умовами якого постачальник/продавець зобов`язався поставити (передавати) товар у власність замовника/покупця на умовах та у строк, визначені в специфікаціях (додатки до договору), а покупець - прийняти цей товар і оплатити його.

В межах договору між сторонами було підписано ряд специфікацій, за умовами яких сторони погодили найменування товару, одиницю виміру, кількість товару, що постачається, ціну за одиницю товару та його загальну вартість, а саме:

- за специфікацією №1 від 18.11.2021 відповідач зобов`язався поставити: Аканто Плюс у кількості 240л, гербіцид Квелекс у кількості 70кг, віволт ПАР у кількості 235л на загальну суму 556159,08грн на умовах 100% передоплати;

- за специфікацією №2 від 22.11.2021 відповідач зобов`язався поставити: мінеральне добриво Яра Міла NPK 7-20-28 у кількості 134,4т на загальну суму 4090370,46грн на умовах 100% передоплати у термін - грудень 2021;

- за специфікацією №4 від 23.12.2021 відповідач зобов`язався поставити селітру аміачну фас. "Біг-бег" УКТ ЗЕД 3102 30 90 00 у кількості 136,2т на загальну суму 3670591,09грн на умовах 100% передоплати у термін - січень 2022.

Як вказував позивач в позовній заяві, на підставі виставлених відповідачем рахунків, позивачем за вищевказаними специфікаціями до договору поставки № 13-СЗ від 18.11.2021 було сплачено 100% передплату за товар, проте, товар відповідачем не був поставлений у повному обсязі, як і не повернуто сплачені за товар кошти.

Зазначені обставини підтверджені відповідними судовими рішеннями у справі №922/2802/23.

Так, у рішенні господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2803/23 встановлено, що відповідачем виставлено позивачу рахунки на здійснення попередньої оплати №1526 від 18.11.2021 на суму 556159,08грн., №1532 від 22.11.2021 на суму 4090370,46грн. та №1654 від 23.12.2021 на суму 4188031,25грн., які позивачем сплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3234 від 22.11.2021, № 3244 від 24.11.2021 та № 3656 від 29.12.2021, наявними в матеріалах справи.

Проте, відповідач зобов`язання з поставки товару належним чином не виконав, після отримання від позивача попередньої оплати здійснив поставку товару частково на загальну суму 6184706,46грн., у зв`язку із чим товар на суму попередньої оплати в розмірі 2649854,33грн. до теперішнього часу не поставлено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2802/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укроагроресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт" 2 649 854,33грн попередньої оплати, 39747,81грн судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 рішення господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2802/23 залишено без змін.

Згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2802/23 набрало чинності.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач також зазначав, що грошові кошти в сумі 1000000,00 грн. ТОВ "Украгроресурс" було повернуто після винесення постанови апеляційною інстанцією у судовій справі 22.12.2023, що підтверджується випискою АТ "Ощадбанк" за 22.12.2023.

В межах виконавчого провадження, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюба М.Л. 29.12.2023 № 73693287, грошові кошти було стягнуто в примусовому порядку з ТОВ "Украгроресурс" наступним чином: грошові кошти в сумі 945666,41грн., відповідно до виписки АТ "Укрексімбанк" від 06.03,2024; грошові кошти в сумі 743935,73грн., відповідно до виписки АТ "Укрексімбанк" від 06.04.2024.

Відповідно до специфікації № 2 від 22.11.2021 товар не був поставлений на суму 2045185,23грн. Термін поставки товару: грудень 2021. Отже, прострочення грошового зобов`язання з повернення грошових коштів передплати на суму 2045185,23грн. виникло з 01.01.2022. Повернення згідно виписки банку від 22.12.2023 - сума 1000000,00 грн, повернення згідно виписки банку від 06.03.2024 - сума 945666,41грн. повернення, повернення згідно виписки банку від 06.04.2024 - сума 99518,82грн. повернення.

Відповідно до специфікації № 4 від 23.12.2021 товар не був поставлений на суму 48510,01грн. Строк поставки товару: січень 2022. Отже, прострочення грошового зобов`язання з повернення грошових коштів передплати на суму 48510,01грн. виникло з 01.02.2022. Повернення згідно виписки банку - 06.04.2024

Відповідно до специфікації № 1 від 18.11.2021 товар не був поставлений на суму 556159,08грн. 14.06.2023 позивач, на адресу відповідача надіслав вимогу/претензію за вих. № 16/06-01 від 13.06.2023, в якій просив відповідача у семиденний строк невідкладно вжити належних заходів для постачання оплаченого позивачем товару, але не пізніше 22.06.2023 або повернути позивачу грошові кошти. Отже, прострочення грошового зобов`язання з повернення грошових коштів передплати на суму 556159,08гри. виникло з 23.06.2023. Повернення згідно виписки банку - 06.04.2024.

Через порушення відповідачем умов договору щодо строків поставки товару, позивачем нараховано останньому за специфікацією № 1 від 18.11.2021 інфляційні в сумі 6595,58 грн, 3% річних в сумі 13198,57 грн; за специфікацією № 2 від 22.11.2021 інфляційні в сумі 685469,33 грн, 3% річних в сумі 127878,54 грн; за специфікацією № 4 від 23.12.2021 інфляційні в сумі 16480,00 грн, 3% річних в сумі 3296,29 грн.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом (т.1 а.с.1-44).

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.172-179)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу приписів статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту специфікацій №1 та № 2 від 18.11.2021 та 22.11.2021 вбачається, що термін поставки товару на суму 556159,08грн. та на суму 2045185,23грн. становив до грудня 2021. Отже, прострочення грошового зобов`язання з повернення грошових коштів передплати на суму 556159,08грн. та на суму 2045185,23грн. виникло з 01.01.2022.

Відповідно до специфікації № 4 від 23.12., термін поставки товару на суму 48510,01грн. - січень 2022. Отже, прострочення грошового зобов`язання з повернення грошових коштів передплати на суму 48510,01грн. виникло з 01.02.2022.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2802/23 встановлені факти порушення ТОВ "Украгроресурс" строків поставки товару за договором поставки від 18.11.2021 №13-СЗ на загальну суму 2649854,33грн., за вказаними вище специфікаціями та стягнуто з ТОВ "Укроагроресурс" 2649854,33грн. попередньої оплати

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 визначено, що одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 28.09.2023 у справі №922/2802/23 мають преюдиціальне значення та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

У зв`язку із невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення попередньої оплати, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача за специфікацією № 1 від 18.11.2021 інфляційні в сумі 6595,58грн., 3% річних в сумі 13198,57грн; за специфікацією № 2 від 22.11.2021 інфляційні в сумі 685469,33грн., 3% річних в сумі 127878,54грн.; за специфікацією № 4 від 23.12.2021 інфляційні в сумі 16480,00грн., 3% річних в сумі 3296,29грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

В контексті спірних правовідносин судова колегія враховує правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, в якій Суд вказав, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 цього Кодексу.

При цьому, в статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Отже, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд обґрунтовано, з урахуванням вищенаведених норм закону, а також практики суду касаційної інстанції щодо їх застосування, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 708544,91грн. інфляційних та 144373,40грн. 3% річних, згідно з наведеним в оскаржуваному рішенні обґрунтованим розрахунком, правильності якого відповідачем не спростовано.

Щодо твердження апелянта про наявність обставин непереборної сили, судова колегія зазначає, що сплата відсотків річних та інфляційних не є штрафом, видом відшкодування збитків, чи оперативно-господарською санкцією, а тому наявність обставин непереборної сили не може бути підставою для відмови у стягненні з відповідача спірних коштів.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11.11.2024

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян