ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024м. ДніпроСправа № 904/3571/24

за позовом Криворізька міська рада, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Ковтуна Дмитра Сергійовича, м. Буча, Київська область

про стягнення безпідставно збережених коштів

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Криворізька міська рада звернулася до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Ковтуна Дмитра Сергійовича про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:134:0022 за період з 01.01.2020 до 31.12.2023 у розмірі 79 587, 49 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2024 позовну заяву Криворізької міської ради залишено без руху. Зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду рішення Криворізької міської ради від 30.08.2017 № 2020 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок" з витягом із додатку.

19.08.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/3571/24. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Через систему «Електронний суд» 04.09.2024 від Криворізької міської ради надійшло клопотання про долучення доказів, а саме доказів часткової сплати відповідачем заборгованості в розмірі 19 587, 49 грн.

Через систему «Електронний суд» 04.10.2024 від Криворізької міської ради надійшло клопотання про долучення доказів, а саме доказів часткової сплати відповідачем заборгованості в розмірі 5 000 грн.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки на дату спливу встановленого законом шістдесятиденного строку для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у суду були відсутніми відомості стосовно належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи та можливість подання до суду заяв по суті справи, судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження для надання можливості обом учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, що є необхідним заходом дотримання таких засад господарського судочинства як змагальність сторін та рівність учасників процесу під час розгляду даної справи. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами при розгляді справ як джерело права.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) містяться відомості про юридичну особу, зокрема, щодо її місцезнаходження. Ухвала суду від 26.08.2024 була надіслана відповідачу на його адресу, вказану в ЄДР, а саме: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Вокзальна, буд. 87-В.

Відповідно до положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального суду України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, частина 7 статті 120 Господарського процесуального суду України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

15.10.2024 на адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт із копією ухвали суду від 26.08.2024, до якого відділенням поштового зв`язку додано довідку про причину невручення поштового відправлення - "за закінченням терміну зберігання".

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позивач зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 на праві власності була зареєстрована нежитлова будівля гаражних боксів літ. А-1н/ж розміром 24, 68Ч12, 61 м, розташована на АДРЕСА_1 (державна реєстрація від 29.11.2008 номер відомостей про речове право 25595455).

Отже, у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 власником нерухомого майна розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :07:134:0022 був ОСОБА_1 .

Проте, всупереч вимогам чинного законодавства ФОП Ковтун Д.С. користується вказаною земельною ділянкою без відповідного оформлення права користування земельною ділянкою, що призводить до неповного надходження плати за землю до бюджету Криворізької міської територіальної громади.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги статтю 1212 Цивільного кодексу України фактичний землекористувач земельної ділянки ФОП Ковтун Д.С. у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 безпідставно зберіг кошти у вигляді несплаченої до місцевого бюджету орендної плати на суму 79 587, 49 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Земельна ділянка площею 0, 1080 га, кадастровий номер :07:134:0022, розташована за адресою: Дніпропетровська обл, м. Кривий Ріг, вул. Мірошниченка, 1/2, є сформованою з 30.05.2016 на підставі Проекту землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і користувань від 24.03.2019, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.06.2024 № НВ-024.

Разом з тим, як то підтверджують відомості з Державного реєстру речових прав, за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена нежитлова будівля гаражних боксів літ. А-1н/ж розміром 24, 68Ч12, 61 м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25595455), яка у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Рішенням Криворізької міської ради від 28.02.2017 № 1467 «Про надання в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1 для розміщення об`єкта реконструкції нежитлової будівлі гаражних боксів під станцію технічного обслуговування на 2 бокси» фізичній особі - підприємцю Ковтуну Дмитру Сергійовичу була надана в орендне користування земельна ділянка площею 0, 1080 га, з кадастровим номером :07:134:0022, строком на 2 роки.

20.06.2017 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди № 2017298, за яким позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування спірну земельну ділянку, на якій розташовані належні останньому на праві власності об`єкти нерухомого майна - гаражні бокси згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ДОР «КБТІ» від 29.11.2008 № 25595455.

27.06.2017 право оренди спірної земельної ділянки було зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав за № 21201044.

Після закінчення стоку дії вказаного Договору оренди ФОП Ковтуном Д.С. земельна ділянка повернута не була, а відтак не вибула з фактичного використання останнього.

Отже, у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 між Криворізькою міською радою та ФОП Ковтуном Д.С. не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:134:0022. А отже, відповідач у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 користувався спірною земельною ділянкою без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи при цьому плату у відповідному розмірі, що у свою чергу позбавило Криворізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати, чим порушено майнові права позивача.

За розрахунком позивача за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:134:0022 площею 0, 1080 га на вулиці Мірошниченка, 1/2 у м. Кривого Рогу в розмірі 79 587, 49 грн.

Як зазначає позивач, відповідач безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої до місцевого бюджету орендної плати за користування спірною земельною ділянкою не сплатив, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися в суд за захистом та відновленням порушених майнових прав.

Після звернення позивача до суду відповідачем частково сплачено заборгованість в розмірі 24 587, 49 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стаття 14 Цивільного кодексу України також визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. «е» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України).

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону (п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Судом установлено, що відповідач з 29.11.2008 є власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки місця розташування :07:134:0022.

Господарський суд зазначає, що докази належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою за ФОП Ковтуном Д.С., зокрема, докази укладення відповідного договору оренди з Криворізькою міською радою та державної реєстрації такого права у період з 01.01.2020 по 31.12.2023, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідач у період з 01.01.2020 по 31.12.2023 користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як встановлено судом, відповідач у спірний період користувався земельною ділянкою без укладання договору оренди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) зробила правовий висновок (п. 94), що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Тобто, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З листа Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області № 6162/5/04-36-04-12-14 від 08.02.2024 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Гідробут-Україна Плюс за земельну ділянку з кадастровим номером :04:279:0026 площею 0, 2350 га на вулиці Електрозаводська, 27а, м. Кривий Ріг, у Покровському районі за 2022 рік задекларував та сплатив 16 247, 22 грн, а у період з 01.01.2023 по 27.03.2023 не декларував та не сплачував. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю Гідробут-Україна Плюс відсутня зареєстрована вище зазначена земельна ділянка.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (ст. 14.1.72. Податкового кодексу України).

Відповідач у спірний період не був власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 14.1.125. Податкового кодексу України).

Орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (ст. 14.1.136. Податкового кодексу України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (ст. 288.4.Податкового кодексу України).

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0, 3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. (ст. 288.5.1., 288.5.2. Податкового кодексу України).

Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти).

Отже, Фізична особа-підприємець Ковтун Д.С., як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :07:134:0022, що без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею у розмірі орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.12.2023, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Так, рішенням Криворізької міської ради від 24.06.2015 № 3728, яке набрало чинності 01.01.2016 та діяло до 31.12.2021, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка у тому числі містить середню (базову) вартість 1 кв м. земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270, 60 грн.

В подальшому, рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 523, яке набрало чинності 01.01.2022, затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу. З моменту набрання чинності означеного рішення, рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015 № 3728 втрачає чинність.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному .сайті (http://land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік-1, 06, 2017 рік 1,0, 2018 рік 1,0, 2019 рік 1,0, 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель сільськогосподарського призначення), за 2022 рік - 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 рік - 1,051.

Відтак, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:134:0022:

- у 2020 - 2021 роках становить 315 705, 60 грн (за витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.03.2017 № 65);

- у 2022 році становить 2 864 526, 54 грн (3 462 210 грн за витягом від 21.03.2024 - 1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік - 1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік, які не підлягають врахуванню під час здійснення розрахунку за 2022 рік);

- у 2023 році - 3 294 205, 52 грн (3 462 210 грн за витягом від 21.03.2024 - 1, 051 коефіцієнт індексації за 2023 рік).

26.06.2019 Криворізькою міською радою прийнято рішення № 3897 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2020 році», яким установлено ставки плати за землю (земельного податку та орендної плати) за видом цільового призначення земель згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, та яке набрало чинності з 01.01.2020.

За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.06.2024 № НВ-024 земельна ділянка з кадастровим номером :07:134:0022, за цільовим призначенням віднесена до коду 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає розміру ставки орендної плати - 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

Рішенням Криворізької міської ради від 30.06,2020 № 4799 встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу на 2021 рік, яке набрало чинності з 01.01.2021, та в якому ставка орендної плати для тієї ж секції 03.07 встановлена у розмірі - 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 506 встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу, яке набрало чинності з 01.01.2022 та в якому ставка орендної плати для тієї ж секції 03.07 - встановлена у розмірі 1,2 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

За розрахунком позивача за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0, 1080 га з кадастровим номером :07:134:0022, яка знаходиться на вулиці Мірошниченка, 1/2, у м. Кривого Рогу, в розмірі 79 587, 49 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява до Господарського суду Дніпропетровської області була подана 12.08.2024, про що свідчить штемпель відділу документального забезпечення (канцелярія) на титульній сторінці.

Після звернення позивача до суду з даним позовом, позивачем були надані докази часткової оплати боргу в сумі 24 587, 49 грн, що підтверджується листами Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин № 7-23/02-07/4516 від 02.09.2024 та № 7-23/02-07/4904 від 02.10.2024.

Таким чином, на момент прийняття рішення у даній справі сума спірного основного боргу відповідача перед позивачем сплачена частково в розмірі 24 587, 49 грн.

Судом при перевірці здійсненого позивачем розрахунку порушень вимог чинного законодавства не виявлено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Як на тому наголошено у пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Суд вважає за можливе взяти до уваги вказані вище роз`яснення пленуму Вищого господарського суду України та застосувати їх за аналогією до статті 231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), зважаючи на відсутність будь-яких роз`яснень щодо спірного питання, враховуючи норми ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 24 587, 49 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом. У зв`язку з наведеними обставинами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведеної суми основного боргу в зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 55 000 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому судовий збір за подання позову у розмірі 3 028 грн слід покласти на Фізичну особу-підприємця Ковтуна Дмитра Сергійовича.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 24 587, 49 грн грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковтуна Дмитра Сергійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ідентифікаційний код 33874388) 55 000 грн безпідставно збережених коштів та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко