УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

м. Київ

11.11.2024Справа № 910/10126/16

За скаргою Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст»

на рішення та дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі за позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про усунення перешкод у користуванні майном

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

до 1) Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст"

2) Київської міської ради

про встановлення сервітуту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 року у справі №910/10126/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року, первісні позовні вимоги задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" усунути перешкоди у здійснені Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" права користування та розпоряджання мережевими (кабельними) каналами штучних споруд, які закріплені за ним на праві господарського відання; Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" демонтувати свої кабелі, які розміщені в мережевих (кабельних) каналах штучних споруд, а саме:

- 1 (один) кабель загальною довжиною 1033,7 м.п. прокладений на мосту Метро через р. Дніпро і мосту через Русанівську протоку;

- 2 (два) кабелі загальною довжиною 3189,4 м.п. прокладені на Московському мосту через р. Дніпро та р. Десенка;

- 1 (один) кабель загальною довжиною 1256,0 м.п. прокладений на Південному мосту;

- 1 (один) кабель загальною довжиною 1543,2 м.п. прокладений на Мосту ім. Є.О. Патона;

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" 2 756, 00 грн - судового збору; В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

15.12.2016 року на виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва видано 2 (два) накази.

17.12.2018 року через канцелярію Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" надійшла скарга на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.04.2019 року по справі №910/10126/16 заяву підприємства «Київавтошляхміст» задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №53286075;

- визнано неправомірними дії щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №53286075 від 07.11.2018;

- скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №53286075 від 07.11.2018.

На виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 24.04.2019 по справі №910/10126/16 державним виконавцем 15.10.2019 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №53286075.

28.10.2024 через систему «Електронний суд» від Комунального підприємства по ремонту і утримання мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» надійшла скарга на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни у ВП №53286075 щодо виконання рішення суду від 17.08.2016 у справі 910/10126/16: відповідно до якої просив:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни у виконавчому провадженні № 53286075, а також неправомірними дії щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2021 № 53286075;

- скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2021 ВП №56065732;

- зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерську Анастасію Михайлівну провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № 53286075 у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Розпорядженням керівника апарату №01.3-16/1274/24 від 29.10.2024 здійснений повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи у зв`язку із звільнення судді Якименка М.М. Скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано для розгляду судді Бондаренко-Легких Г. П., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024.

Суд, розглянувши скаргу від Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дійшов на наступного висновку.

В силу приписів статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Згідно частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18 - стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Вище зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду вирішив виключну правову проблему щодо правової колізії, яка виникла між нормою частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України та нормою частини 5 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» відносно строку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів виконавчої служби, та є на сьогодні актуальним (не зміненим).

Отже, при розгляді даної скарги на дії державного виконавця суд враховує спеціальні норми щодо строку оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, що визначені в статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Заявник, обґрунтовуючи скаргу, стверджує, що у зв`язку з великим проміжком часу (з 2019 року) здійснення виконавчого провадження, представник заявника 18.07.2024 звернувся до Дніпровського ВДВС у місті Києві із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження №53286075 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/10126/16 від 15.12.2016.

За результатами розгляду заяви Дніпровський ВДВС у місті Києві надав відповідь вих. №79203 від 22.07.2024, в якому повідомив заявника, що 09.12.2021 державним виконавцем на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53286075, копію якої з оригіналом виконавчого документа направлено до органу, що видав та сторонам до відома.

Однак, заявник стверджує, що копія постанови від 09.12.2021 по виконавчому провадженні №53286075 відділом ДВС на адресу заявника не направлялась та про існування такої постанови заявнику стало відомо лише 17.10.2024, після отримання листа вих. №79203 від 22.07.2024 Дніпровського ВДВС у місті Києві.

Таким чином, заявник обґрунтовує, що строк встановлений пунктом «а» частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України для подання до суду відповідної скарги не пропущений.

Суд, в свою чергу. з доводами заявника не погоджується з наступних підстав.

По-перше, частиною 1 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу (пункт 2 Розділ І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджено наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.2016).

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи (пункт 2 Розділ І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження).

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово (абзац 2 частина 1 стаття 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації Системи у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених веб-оглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово (пункт 1 Розділ VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження).

Згідно частин 4 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відтак, заявник мав доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження і мав можливість користуватись відкрити даними зазначеної системи.

Суд звертає увагу, що сторони мають не тільки право, а й обов`язок цікавитись станом відомих їм виконавчих проваджень, тим більше враховуючи, якщо така особа у конкретному виконавчому провадженні є «стягувачем».

За таких обставин, з урахуванням значного проміжку часу (з 2019 року) заявник не був позбавлений можливості отримати інформацію про рух та результати розгляду виконавчого провадження №53286075 в Автоматизованій системі виконавчого провадження / Єдиному державному реєстру виконавчих проваджень, проте більше як два з половиною роки скаржник (стягувач) не цікавився ходом виконавчого провадження, а тому на переконання суду, твердження заявника скаржника, про те, що він міг дізнатися про винесення оскаржуваної постанови лише з листа Дніпровського ВДВС у м. Києві від 22.07.2024 за № 79203, є сумнівним.

По-друге, навіть у випадку тверджень заявника, що він дізнався про постанову від 09.12.2021 лише в 17.10.2024, суд наголошує, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічне застереження викладене в частині 1 статті 74 зазначеного процесуального кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заявник долучив до скарги копію поштового конверту від Дніпровського ВДВС у місті Києві, в якому за твердженнями заявника йому надійшов лист вих. №79203 від 22.07.2024 та з якого за твердженням заявника він дізнався про постанову від 09.12.2021 лише 17.10.2024.

Проте, частина копії конверту, на якому знаходиться відбиток поштового календарного штемпеля заявником надано до суду в нечитабельній якості, у зв`язку з чим у суду відсутні можливості встановити дату прийняття поштовим оператором поштового конверту з листом вих. №79203 від 22.07.2024, що, в свою чергу, може підтвердити чи спростувати твердження заявника, що такий лист з урахуванням Норматив і нормативів строків пересилання поштових відправлень (затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013) отриманий заявником саме 17.10.2024.

По-третє, як вбачається з доданих до скарги доказів, заявник долучив копії листа вих. №79203 від 22.07.2024 від Дніпровського ВДВС у місті Києві, поштовий конверт, постанову про закінчення виконавчого провадження №53286075 від 09.12.2021.

Одночасно з цим, в скарзі заявник зазначає, що про постанову від 09.12.2021 він дізнався лише після отримання листа вих. №79203 від 22.07.2024 від Дніпровського ВДВС у місті Києві.

Однак, в листі вих. №79203 від 22.07.2024 від Дніпровського ВДВС у місті Києві не міститься примітки, що він був надісланий представнику заявника з додатком, а саме копіює постанови №53286075 від 09.12.2021. На читабельній частині копії конверту також не міститься таких приміток.

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на все вищезазначене, суд вважає не підтвердженими доводи заявника про його обізнаність про постанову від 09.12.2021 лише 17.10.2021.

Згідно частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, оскільки заявником не доведено те, що про постанову виконавчого провадження №53286075 від 09.12.2021 він дізнався лише 17.10.2021, а відтак, встановлений статтею 341 Господарського процесуального кодексу України процесуальний строк для подання скарги пропущений заявником та така скарга не містить клопотання/заяви про поновлення пропущеного процесуального строку в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить до висновку, що скарга заявника на дії державного виконавця, яка надійшла до суду 29.10.2024 підлягає залишенню без розгляду на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 118, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства по ремонту і утримання мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без розгляду.

2. Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких