ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 листопада 2024 року Справа № 903/1252/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут»

про розстрочення виконання судового рішення

у справі за позовом: Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут

про стягнення 46 525 024, 06 грн.

Представники сторін:

від стягувача (позивача): Слівінська Надія Іванівна (поза межами приміщення суду);

від боржника (відповідача): Михальчук Катерина Валентинівна; Корнійчук Ірина Манаф-кизи (в залі суду)

Встановив: 05.12.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут у якій просить стягнути 46 525 024,06 грн. заборгованості в т.ч. 9 164 534, 65 грн. 3% річних, 37 360 489, 41 грн. інфляційних втрат, згідно договору купівлі продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 24.09.2021 №65-150-SD-21-00433 та додаткових угод до договору.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.07.2024 позов задоволено. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 46 525 024,06 грн. заборгованості в т.ч. 9 164 534, 65 грн. 3% річних, 37 360 489,41 грн. інфляційних втрат, а також 558 300,29 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області ухвалено повернути Відокремленому підрозділу Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом з Державного бюджету України судовий збір в загальному розмірі 139 608,46 грн., сплачений згідно платіжної інструкції №225130 від 13.12.2024 на суму 697 908,75 грн.

18.09.2024 на адресу Господарського суду Волинської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут надійшла заява за вх.№ 01-74/1318/24 від 18.09.2024 у якій просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10 липня 2024 року по справі № 903/1252/23 та затвердити такий графік виконання судового рішення: Суму стягнення 46 525 024,06 гривень та судового збору в сумі 558 300,29 грн. розділити на такі частини: 1. до 15.10.2024 р. 3 877 085,34 грн та 279 150,15 грн судового збору; 2. до 15.11.2024 р. 3 877 085,34 грн та 279 150,14 грн судового збору; 3. до 15.12.2024 р. - 3 877 085,34 грн; 4. до 15.01.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 5. до 15.02.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 6. до 15.03.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 7. до 15.04.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 8. до 15.05.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 9. до 15.06.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 10. до 15.07.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 11. до 15.08.2025 р. - 3 877 085,34 грн; 12. до 15.09.2025 р. - 3 877 085,32 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2024 призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 01.10.2024.

12.08.2024 відповідно до супровідного листа Господарського суду Волинської області № 01-20/903/1252/23/993/24 матеріали справи №903/1252/23 були скеровані до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут на рішення Господарського суду Волинської області від 10.07.2024 у вказаній справі.

Ухвалою суду від 01.10.2024 відкладено вирішення питання розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про розстрочення виконання судового рішення - до повернення справи №903/1252/23 в Господарський суд Волинської області.

29.10.2024 до Господарського суду Волинської області із Північно-західного апеляційного господарського суду були повернуті матеріали справи №903/1252/23.

Ухвалою суду від 30.10.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про розстрочення виконання судового рішення по справі №903/1252/23 призначити до розгляду в судовому засіданні на 04.11.2024.

Ухвалою суду від 04.11.2024 за клопотанням заявника (відповідача) залишено без розгляду заяву про відстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заперечення проти заяви про розстрочення виконання рішення суду за вх.№ 01-75/6497/24 від 30.09.2024.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

- клопотання за вх.№01-75/6510/24 від 30.09.2024 у якому просить суд приєднати до заяви про розстрочення виконання рішення суду копію балансу (Звіт про фінансовий стан) ТОВ «ВЕЗ» на 30.06.2024р. (форма №1) та копію звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ТОВ «ВЕЗ» за 1 півріччя 2024 року (форма №2);

- заяву про залишення заяви про розстрочення виконання судового рішення без розгляду за вх.№01-75/7166/24 від 29.10.2024;

- доповнення до заяви про розстрочення виконання судового рішення за вх.№01-75/7332/24 від 04.11.2024.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення із посиланням на подані заперечення за вх.№ 01-75/6497/24 від 30.09.2024 та просила суд відмовити у її задоволенні.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про розстрочення виконання судового рішення за вх.№01-75/6497/24 від 30.09.2024 у справі №903/1252/23, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. При цьому суд керувався наступним.

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.07.2024 позов задоволено. Вирішено стягнути з ТОВ «Волиньелектрозбут» 9 164 534,65 грн три проценти річних, 37 360 489,41 грн інфляційних втрат та 558 300,29 грн витрат зі сплати судового збору.

За результатами розгляду Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги відповідача останню залишено без задоволення, а рішення без змін.

18.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (відповідач) звернувся із заявою про розстрочення виконання судового рішення де зазначив, що наявні об`єктивні обставини, які ускладнюють виконання останнім рішення Господарського суду Волинської області від 10.07.2024, а відтак існують підстави для розстрочення виконання рішення.

1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут».

Заявник доводить, що жодним чином не ухиляється від виконання рішення суду, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед позивачем. Станом на 31.08.2024 заборгованість побутових та малих непобутових споживачів за спожиту електричну енергію перед ТОВ «ВЕЗ» становить 379 762 410, 92 грн. Також, зазначає, що Товариством вживаються заходи щодо судового стягнення заборгованості боржників за спожиту електричну енергію. Зокрема, рішенням Господарського суду Волинської області від 27.08.2024р. у справі 903/574/24, частково задоволені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника, та стягнута заборгованість в сумі 12 700 454,70 грн., 875 252,14 грн пені; 90 298,64 грн. 3% річних, 54 614,83 грн. інфляційних збитків та 160 026,10 грн. судового збору. Але рішення суду першої інстанції на даний час не набрало законної сили. В свою чергу, необхідно зазначити, що сума до сплати у справі № 903/1252/23 відноситься до незапланованих фінансових витрат, сплата якої на даний час неможлива та в значній мірі ускладнює фінансовий стан Товариства та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення основної діяльності.

Існуюча модель ціноутворення на універсальні послуги із значним запізненням реагує на цінові коливання на ринку «добу наперед» та на ринку двосторонніх договорів. Зокрема, методологія передбачає для розрахунку прогнозованої ціни закупівлі врахування середньозваженої ціни РДН за період з 9 числа два місяці тому по 8 число місяць тому. У періоди зміни прайс-кепів і зростання цін РДН/ВДР постачальники універсальних послуг закуповують електроенергію для обсягів в межах покладених спеціальних обов`язків (для побутових споживачів) та малих непобутових споживачів за цінами, вищими, ніж враховані в розрахунку регульованої ціни універсальної послуги. Відшкодування цієї різниці відбувається через три місяці. Станом на 01.09.2024 зазначена різниця цін становить 35,8 млн. грн з ПДВ.

З метою виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів між ТОВ «ВЕЗ» та Державним підприємством «Гарантований покупець» було укладено Договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2295/02/21 від 15.09.2021 р. З 01 червня 2024 відбулося підвищення тарифу на електричну енергію для населення на 63%, відповідно зменшилася розрахункова вартість послуги з доступності ДП «Гарантований покупець» в поточному місяці. Із зміною фіксованих цін для населення усі розрахунки вартості послуг між учасниками ПСО вже з червня враховують нову ціну, а оплата побутових споживачів за новими тарифами починає надходити через півтора місяці. Внаслідок цього виникає касовий розрив в сумі 68 млн. грн. з ПДВ. Частка споживання побутових споживачів є досить суттєвою для нашого Товариства і становить 86%.

Заявник доводить, що на фінансово-господарську діяльність підприємства надзвичайно негативний вплив мають втрати від небалансів. З травня 2024 року з запровадженням аварійних відключень, обмеження електроспоживання та обмеження потужності, щоденним застосуванням графіків планових відключень значно зросли як фізичні обсяги небалансів, так і їх вартість. Заходи оперативного балансування системи в режимі реального часу не дають можливості постачальнику оперативно скоригувати закупівлю чи продаж замовлених раніше обсягів. Балансувальні заходи НЕК «Укренерго» і оператора системи розподілу відбуваються переважно за рахунок основної групи споживачів постачальника універсальних послуг - населення і малих непобутових споживачів. Постачальник не має інформації про обсяги обмежень і час їх запровадження, які динамічно змінюються, що впливає на точність прогнозування потрібних обсягів закупівлі/продажу на сегментах ринку. Обмежувальні заходи значно впливають і на зменшення виробітку електричної енергії з відновлювальних джерел (сонячна, вітрова енергії) приватними домогосподарствами, що додатково збільшує обсяг небалансів. Тому найбільший фінансовий тягар від застосування графіків припадає саме на постачальників універсальних послуг.

В травні 2024 року Регулятором збільшено прайс-кепи (це граничні максимальні та мінімальні ціни на електроенергію, що визначає Регулятор згідно з Методикою визначення істотного коливання цін та встановлення граничних цін на відповідних ринках), внаслідок чого відбулось зростання середньозваженої ціни РДН і як похідної - ціни небалансів. Крім того, змінився і підхід до формування ціни небалансів. Починаючи з 10 квітня 2024 року відхилення цін небалансів від цін РДН різко зросло і в окремі години це відхилення може становити десятки тисяч відсотків (для прикладу при ціні РДН в окрему годину 80 грн/МВт.год ціна небалансу може становити понад 8000 грн/МВт.год). Це призвело до того, що передбачений в тарифі ПУП коефіцієнт, що враховує обсяг та вартість небалансів електричної енергії в торговій зоні «ОЕС України», не покриває отриманих збитків. Вартість дефіциту в цінах небалансів для ТОВ «ВЕЗ» у липні становила 17,2 млн. грн.

З 2022 року запроваджено заборону на період воєнного стану здійснювати відключення та обмеження споживання електроенергії побутовим споживачам. Окрім цього, відповідно до наказу Міністерства енергетики України № 148 від 13.04.2022 р. припинення електропостачання непобутовим боржникам було можливе лише за умови погодження його з військовими адміністраціями. Проте у багатьох випадках військові адміністрації зловживали цим правом і не погоджували відключення навіть таких боржників як: фізичні особи-підприємці, заклади торгівлі, виробництва, що не виконують мобілізаційних завдань. Це призвело до неконтрольованого безоплатного відпуску електроенергії та до нарощування заборгованості проблемними споживачами, яку надзвичайно складно стягнути навіть після розблокування відключень за наявності судових рішень про стягнення коштів з боржників.

Товариство вживає усі доступні заходи для мінімізації заборгованості. Зокрема, з початку 2024 року Товариством було надіслано 9604 попереджень про припинення постачання, здійснено 1990 відключень, відкликано відключення внаслідок врегулювання заборгованості до дня припинення постачання 6499 споживачам. ТОВ «ВЕЗ» систематично здійснює виїзди до найбільш проблемних побутових споживачів-боржників, активно займається судовим стягненням боргів. За 2023 рік і першу половину 2024 року отримано судових рішень по 592 побутових споживачах-боржниках на суму понад 4 млн. грн

Водночас, з огляду на погіршення якості дебіторської заборгованості зростає кількість судових позовів до боржників, а отже й терміни її повернення. Значне збільшення дебіторської заборгованості, необхідність першочергової оплати за куповану електроенергію призвели до різкого зменшення обігових коштів ТОВ «ВЕЗ» та вплинуло на рівень розрахунків з учасниками ринку електроенергії.

Розстрочення виконання Рішення суду у справі № 903/1252/23 має для Товариства важливе значення, оскільки сприятиме можливості проведення роботи з судового стягнення поточної заборгованості боржників задля погашення зобов`язань за рішенням суду у цій справі. Одночасне виконання Рішення суду у справі №903/1252/23, без розстрочення виконання рішення, призведе до загрози функціонування Товариства внаслідок накладення арешту на його рахунки, що унеможливіть подальшу його роботу, оскільки окрім виконання судового рішення Товариству необхідно здійснювати інші грошові зобов`язання, сплачувати податки, проводити розрахунки з учасниками ринку електричної енергії, купувати електричну енергію задля забезпечення нею своїх споживачів.

Крім того, відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення під час війни. В умовах воєнного стану, постійних обстрілів Товариство здійснює безперебійне постачання електричної енергії мешканцям м. Луцька та Волинської області. ТОВ «ВЕЗ» знаходиться в досить важкому фінансовому стані.

Згідно з Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2024 Товариство має велику дебіторську заборгованість, яка на кінець звітного періоду становила 702 060 000,00 грн, а також значну кредиторську заборгованість в розмірі 488 637 000,00 грн, а тому вчинення виконавчих дій з метою примусового виконання рішення Господарського суду Волинської області по справі 903/1252/23 від 10.07.2024 за умови відсутності достатнього фінансування, може призвести до блокування діяльності Товариства і його повної зупинки, що є недопустимим, оскільки завдасть величезних збитків не тільки Товариству, але і споживачам, постачання електроенергії яким безпосередньо залежить від діяльності ТОВ «ВЕЗ».

З огляду на наявність зазначених вище обставин, які ускладнюють негайне виконання відповідачем рішення Господарського суду Волинської області від 10.07.2024 р., враховуючи соціальне значення та фінансовий стан відповідача, відсутність у позивача збитків та ступінь вини відповідача просить розстрочити виконання вказаного судового рішення протягом дванадцяти місяців шляхом розстрочення суми в розмірі 46 525 024, 06 гривень та судового збору в сумі 558 300,29 грн рівними платежами.

Крім того, відповідач у судовому засіданні подав доповнення до заяви про розстрочення виконання судового рішення у якому просить затвердити змінений від первинного графік виконання судового рішення:

1. до 15.11.2024 р. - 500 000, 00 грн та 279 150,14 грн судового збору;

2. до 15.12.2024 р. - 500 000, 00 грн та 279 150,15 грн судового збору;

3. до 15.01.2025 р. - 500 000, 00 грн;

4. до 15.02.2025 р. - 500 000, 00 грн;

5. до 15.03.2025 р. - 500 000, 00 грн;

6. до 15.04.2025 р. - 500 000, 00 грн;

7. до 15.05.2025 р. - 7 254 170, 67 грн;

8. до 15.06.2025 р. - 7 254 170, 67 грн;

9. до 15.07.2025 р. - 7 254 170, 68 грн;

10. до 15.08.2025 р. - 7 254 170, 68 грн;

11. до 15.09.2025 р. -7 254 170, 68 грн;

12. до 15.10.2025 р. - 7 254 170, 68 грн.

2. Заперечення Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом.

Заперечуючи проти розстрочення виконання судового рішення представник відповідача зазначає, що наведені відповідачем доводи не підтверджують наявності виняткових обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у розумінні частини другої статті 331 ГПК України. Відповідач зазначає про низький рівень оплат споживачами отриманої електричної енергії, про значну заборгованість перед ТОВ «Волиньелектрозбут» інших учасників ринку, зокрема державного підприємства «Гарантований покупець» (далі Гарантований покупець). Однак, недостатність чи відсутність коштів у відповідача не може бути безумовною винятковою обставиною, за наявності якої виконання судового рішення можна розстрочити.

При цьому, посилання відповідача на зменшення обсягу його грошових надходжень не є виключними обставинами. Скрутне фінансове становище не може бути підставою для розстрочення виконання Рішення, оскільки такі фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринку електричної енергії, а є одним із можливих ризиків господарської діяльності ТОВ «Волиньелектрозбут».

Підвищення з 01.06.2024 тарифу на електричну енергію для населення негативно впливає на фінансове становище ПУП. Однак, підвищення тарифу для побутових споживачів, споживання яких згідно із зазначеним у Заяві становить 86 % від загального обсягу постачання ТОВ «Волиньелектрозбут», навпаки свідчить про збільшення грошових надходжень до ПУП від населення, а тому не може слугувати підставою для задоволення заяви.

Відповідачем, по-перше, не надано жодних доказів фінансових втрат, яких зазнав ПУП, внаслідок вищезазначеного. По-друге, як вказує сам Відповідач у Заяві, НЕК «Укренерго» застосовувалися планові відключення. Інформацію про такі відключення кожен постачальник універсальних послуг отримує за добу до їх застосування, а тому може вжити відповідних заходів (купити або продати електричну енергію) на відповідних сегментах ринку електричної енергії (ринок «на добу наперед», внутрішньодобовий ринок).

Крім того, позивач зазначає, що 04.03.2022 місто Енергодар Запорізької області та філія «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» АТ «НАЕК «Енергоатом» були захоплені збройними силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. Енергодарська міська територіальна громада, у якій розташована філія «ВП «ЗАЕС», віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території України з 02.03.2022 згідно із переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. З моменту окупації філія «ВП «ЗАЕС» працювала в екстремальних умовах, з вересня 2022 року відпуск електричної енергії у мережу зі станції не здійснюється. Разом з цим, для підтримання життєздатності атомних блоків живлення станції відбувається за рахунок виробленої електричної енергії іншими атомними станціями України. В структурі електроенергії, виробленої філіями АТ «НАЕК «Енергоатом» до моменту окупації військовими російської федерації, найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме філією «ВП «ЗАЕС», оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України 6 енергоблоків входять до складу саме філії «ВП «ЗАЕС».

Позивачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Поряд з цим, АТ «НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу філії «ВП «ЗАЕС», не одержуючи від діяльності філії жодного доходу. Зазначені втрати виробничих потужностей вкрай негативно вплинули на фінансовий стан позивача. Так, за період 2023 року збитки АТ «НАЕК «Енергоатом» становлять 11,256 млрд грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2023 рік (рядок 2355), а за період першого півріччя 2024 року збитки АТ «НАЕК «Енергоатом» становлять 7,434 млрд грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за І півріччя 2024 року (рядок 2355).

За 2023 рік витрати на виконання фінансової складової спеціальних обов`язків для АТ «НАЕК «Енергоатом» склали 100, 839 млрд грн (включено до рядка 2150 фінансового звіту). За перше півріччя 2024 року витрати на виконання фінансової складової спеціальних обов`язків для АТ «НАЕК «Енергоатом» склали 50,222 млрд грн (включено до рядка 2150 фінансового звіту). АТ «НАЕК «Енергоатом» фактично забезпечує покриття основного фінансового навантаження, необхідного для забезпечення населення доступною електричною енергією, та зазнає надзвичайно великих фінансових витрат у межах його виконання, за відсутності джерела та механізму компенсації за виконання таких спеціальних обов`язків.

Позивач просить суд врахувати, що протягом спірного періоду у даній справі і по теперішній час, останній забезпечує безпечну експлуатацію атомних електростанцій, виконує в умовах воєнного стану спеціальні обов`язки із забезпечення побутових споживачів доступною електричною енергією в умовах гострого дефіциту фінансових ресурсів внаслідок втрати значної частини виробничих потужностей через окупацію Запорізької АЕС. Позивач докладає максимальних зусиль для виробництва необхідного країні обсягу електричної енергії, для чого здійснює заходи для продовження термінів експлуатації атомних блоків, працівники атомних електростанцій у рекордні строки завершують ремонтні кампанії, забезпечуючи при цьому підвищення рівня ядерної безпеки. Вжиття перелічених заходів вимагає суттєвих витрат, що є додатковим навантаженням на позивача.

3. Правові висновки суду за результати розгляду заяви.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити та розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Положення ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, тривалість якого неодноразово продовжена.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 №5-пр/2013 у справі №1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

У згаданому рішенні Конституційного Суду України також зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Для надання розстрочки виконання судового рішення, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

За практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. "Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (див. ухвалу від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00). Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Суд зазначає, що ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК.

Ухвала про розстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення суд повинен враховувати, що:

1. виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012);

2. невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012);

3. відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишилося невиконаним на шкоду будь-якій із сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-ІІ);

4. за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італіїї, №22774/93, п.74, ECHR 1999-V).

Суд звертає увагу, що при розгляді відповідних заяв необхідно дотримати баланс інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному урахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення.

Так, введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, неодмінно впливає на спроможність своєчасного виконання судових рішень, проте не лише для бюджетних установ, підприємств та організацій, а також і в значній мірі для фізичних осіб-підприємців та підприємств, товариств тощо, які в певній мірі втратили можливості повноцінно проводити свою господарську діяльність.

Вирішуючи питання щодо строку розстрочення, суд враховує нормативні приписи частини п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Саме на заявника в контексті приписів статей 74, 76-79 ГПК України покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

Додатково в обґрунтування розстрочки виконання рішення суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» посилається на відсутність протягом наступних шести місяців у Товариства коштів, достатніх для повного погашення заборгованості перед НАЕК «Енергоатом», що пов`язано з особливостями механізму формування ціни на універсальні послуги, початком опалювального сезону, сезонним ростом цін на ринку електричної енергії та іншими об`єктивними чинниками. При цьому, відсутність у складі тарифу постачальника універсальних послуг витрат на сплату штрафних санкцій, що зважаючи на їх значний розмір потребує пошуку спільно з НКРЕКП та іншими державними органами відповідних джерел фінансування для покриття цих витрат.

Також, звертає увагу на необхідність забезпечення безперебійного та стабільного електропостачання, в т.ч. опалення населенню, соціальним закладам, об`єктам критичної інфраструктури, об`єктам військового призначення та іншим споживачам в опалювальний сезон, а відтак у випадку відмови у задоволенні заяви ТОВ «ВЕЗ» про розстрочення виконання рішення останній не зможе виконати рішення суду в добровільному порядку, що ставить під сумнів можливість продовжувати постачання електричної енергії споживачам, у тому числі усім побутових споживачам Волинської області та може призвести до банкрутства Товариства. Водночас, розстрочення виконання рішення суду у даній справі дозволить поступово виконати зобов`язання, не створюючи ризику для фінансової стійкості та належного виконання суспільно важливих функцій.

Крім того, суд враховує те, що для стягнення з ДП «Гарантованій покупець» заборгованості та подальшого розрахунку з учасниками ринку електричної енергії ТОВ «ВЕЗ» звернулось до Господарського суду Волинської області м. Києва з позовною заявою до ДП «Гарантованій покупець». Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 12.08.2024 у справі №910/18154/23 частково задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» щодо стягнення заборгованості з боржника на суму 47 438 839, 16 грн. заборгованості, 3% річних у розмірі 23 368 647, 96 грн., інфляційних втрат у розмірі 76 332 734, 78 грн. При цьому, на даний момент відбувається апеляційний перегляд даного рішення у Північному апеляційному господарському суді.

Як встановлено ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "2102-ІХ від 24 лютого 2022 року.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Враховуючи, що існування заборгованості підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь вони були винесені "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Введення в Україні воєнного стану, складне фінансове становище заявника, не відповідність тарифів, низька платоспроможність населення (чим обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення) з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, є підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник надав докази, що наразі неспроможний виконати рішення суду, що підтверджується: Додатком №1 «Економічне обґрунтування ТОВ «ВЕЗ» щодо розстрочки рішення Господарського суду у Волинській області від 10.07.2024р. у справі 903/1252/23», Довідкою ТОВ «ВЕЗ» щодо заборгованості побутових споживачів станом на 31.08.2024р. №3-01/260-2024 від 18.10.2024р., Довідкою ТОВ «ВЕЗ» щодо заборгованості малих непобутових споживачів станом на 31.08.2024р. №3-05/259-2024 від 18.10.2024р., довідкою від 17.09.2024р. №11/109-11/02, виданої ПАТ «МТБ БАНК», довідкою від 13.09.2024р. №05-03/02/3855, виданої АБ «Кліринговий дім», копією Балансу (Звіт про фінансовий стан) ТОВ «ВЕЗ» на 30.06.2024 (форма №1), копією Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ТОВ «ВЕЗ» за І півріччя 2024 року (форма №2).

Представник відповідача (боржника) у судовому засіданні підтвердив дані обставини та зазначив, що останній має намір виконати його у добровільному порядку, із розстроченням графіку сплати платежів, частинами.

Як вже вище зазначив суд, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

У судовому засіданні представник позивача (стягувача) зазначила, що поведінка щодо способу захисту відповідача з огляду на подання заяви про розстрочення та відстрочення виконання судового рішення свідчить про те, що останній діє недобросовісно, з метою ухилення від його виконання.

Водночас, дії відповідача на думку суду є добросовісними, оскільки останній добровільно сплатив основний борг, що підтвердили у судовому засіданні представники сторін.

При цьому, реалізація права на подачу заяви про розстрочення виконання судового рішення в порядку ст. 331 ГПК України, не є ознакою ухилення від виконання судового рішення.

Разом з тим, такі дії відповідача свідчать про наміри останнього врегулювати існуючу заборгованість у встановленому законом порядку, у зв`язку обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд враховує баланс інтересів сторін та зазначає, що сам позивач (стягувач) неодноразово звертався до суду із заявами про розстрочення/відстрочення виконання судового рішення, які були частково або повністю задоволені, що підтверджується, зокрема ухвалою суду у справі 918/213/24 від 11.09.2024, у справі №918/472/24 від 20.08.2024, у справі №910/11163/23 від 16.05.2024.

А відтак, послання позивача (стягувача) щодо недобросовісності відповідача з огляду на те, що останній подав заяву про розстрочення та відстрочення виконання судового рішення до уваги суду не приймаються.

Перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку розстрочки (відстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів та заперечень сторін.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Суд надавши оцінку, справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, дійшов висновку, що наведені боржником обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача наразі та будуть усунуті в майбутньому.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У даному випадку як виняткові обставини для розстрочення виконання рішень на загальну суму 46 525 024, 06 грн. приймається те, що необхідність забезпечення відповідачем (боржником) безперебійного та стабільного електропостачання, в т.ч. опалення населенню, соціальним закладам, об`єктам критичної інфраструктури, об`єктам військового призначення та іншим споживачам в опалювальний сезон є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення під час війни. В умовах воєнного стану відповідач здійснює безперебійне постачання електричної енергії мешканцям м. Луцька та Волинської області.

Суд вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може критично вплинути на діяльність відповідача та споживачів електроенергії Волинської області.

Отже, зазначені обставини істотно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі.

Боржник просить (із урахуванням доповнення до заяви про розстрочення виконання судового рішення) розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців з моменту ухвалення рішення суду та затвердити такий графік виконання судового рішення:

1. до 15.11.2024 р. - 500 000, 00 грн та 279 150,14 грн судового збору;

2. до 15.12.2024 р. - 500 000, 00 грн та 279 150,15 грн судового збору;

3. до 15.01.2025 р. - 500 000, 00 грн;

4. до 15.02.2025 р. - 500 000, 00 грн;

5. до 15.03.2025 р. - 500 000, 00 грн;

6. до 15.04.2025 р. - 500 000, 00 грн;

7. до 15.05.2025 р. - 7 254 170, 67 грн;

8. до 15.06.2025 р. - 7 254 170, 67 грн;

9. до 15.07.2025 р. - 7 254 170, 68 грн;

10. до 15.08.2025 р. - 7 254 170, 68 грн;

11. до 15.09.2025 р. -7 254 170, 68 грн;

12. до 15.10.2025 р. - 7 254 170, 68 грн.

Водночас, згідно ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Приписами ч.5 ст.240 ГПК України встановлено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у справі 903/1252/23 є 10.07.2024.

Отже, враховуючи приписи ч.5 ст.331 ГПК України, розстрочення виконання судового рішення у спірному випадку можливе до 10.07.2025.

Судом враховано фінансовий стан сторін та те, що розстрочка виконання рішення в даній справі не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, крім того, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та надасть боржнику можливість виконати судове рішення.

За вказаних обставин, суд з урахуванням принципу дотриманням балансу інтересів сторін, зважаючи на наведені відповідачем у заяві про розстрочення мотиви, дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Волиньелектрозбут», а відтак розстрочення виконання судового рішення від 10.07.2024 у справі 903/1252/23 до 10.07.2025.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про розстрочення виконання судового рішення у справі № 903/1252/23 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.07.2024 у справі №903/1252/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 46 525 024, 06 грн. заборгованості на дев`ять календарних місяців, до 19 липня 2025 року, шляхом сплати грошових коштів за таким графіком:

- до 15.11.2024 року - 500 000, 00 грн та 279 150,14 грн судового збору;

- до 15.12.2024 року - 500 000, 00 грн та 279 150,15 грн судового збору;

- до 15.01.2025 року - 500 000, 00 грн;

- до 15.02.2025 року - 500 000, 00 грн;

- до 15.03.2025 року - 500 000, 00 грн;

- до 15.04.2025 року - 500 000, 00 грн;

- до 15.05.2025 року - 7 254 170, 67 грн;

- до 15.06.2025 року - 7 254 170, 67 грн;

- до 10.07.2025 року 29 016 682, 72 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 11.11.2024

Суддя В. М. Дем`як