ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

07 листопада 2024 р. м. Рівне Справа №918/822/23(918/583/24)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, )

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" (OU «EVERWELLE») (Естонська Республіка, 11314, Харьюський повіт, місто Таллінн, частина міста Кесклінн, вулиця Пярну маантєе, будинок 141 [Republic of Estonia, 11314, Harju maakond, Tallinn, Kesklinna linnaosa, Pamu mnt 141], )

до відповідача 2 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, )

до відповідача 4 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про визнання поруки припиненою

Без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 року Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ). Визнано грошові вимоги кредитора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) у загальному розмірі 62 254 171,32 грн., з яких: 33 820 989,59 грн. - основна заборгованість за Договором позики №21-01-22 від 28.02.2022 року; 28 350 011,34 грн. - основна заборгованість, 83170,39 грн. - три проценти річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки №28-12-21 ФД від 28.12.2021 року. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) витрати Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, ) по сплаті судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство у розмірі 26840 грн. 00 коп. та витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому у розмірі 60300 грн. 00 коп.. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) призначено арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №49 від 01.03.2013, 01133, м. Київ-133, а/с 79). Призначено попереднє засідання.

11.09.2023 року оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", ОСОБА_1 в якому просить:

- визнати відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле";

- визнати припиненою поруку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу №918/822/23(918/583/24) передано на розгляд судді Марачу В.В., у провадженні якого перебуває справа №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", так як останнє є стороною у справі №918/822/23(918/583/24).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 08.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.10.2024 року.

Ухвалою суду від 22.10.2024 відкладено розгляд справи по суті на 05.11.2024 року.

В судовому засіданні 05.11.2024 року, після розгляду Заяви представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви СТОВ "ДАК" без розгляду, вказаний представник заявив усний відвід судді Марачу В.В. від розгляду справи та заявив клопотання про надання йому часу для написання вмотивованого відводу.

У зв`язку з вищенаведеним у судовому засідання було оголошено перерву на 07.11.2024 на 12:00 год..

07.11.2024 року (до судового засідання) ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Марача В.В. від участі у справі №918/822/23(918/583/24).

Згідно положень статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що вказана заява надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як на підставу для відводу судді від розгляду даної справи ОСОБА_2 посилається на те, що суддя Марач В.В. своєю поведінкою в судовому засіданні, яке відбулось 05.11.2024 довів свою особисту зацікавленість у результатах розгляду даної справи, так як погрожував представнику винесенням ухвал про зловживання правами, вивівши з рівноваги його представника, перед представниками опонентів порушив принцип рівності сторін, перебиваючи адвоката Корень О.М., порушив його право через представника довести суду свої доводи та міркування.

Розглянувши Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Марача В.В. від участі у справі №918/822/23(918/583/24), надавши оцінку наведеним заявником підставам для відводу суд зазначає наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 визначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

У рішенні 15 жовтня 2009 року у справі "Мікаллеф проти Мальти" ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі "Межнаріч проти Хорватії" ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Так, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Так, стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Таким чином, інститут відводу у господарському судочинстві направлений на забезпечення однієї з гарантій, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, як вказано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно слід зазначити, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як на підставу для відводу від розгляду справи, заявник посилається на нібито недопустиму поведінку судді у судовому засіданні 05.11.2024 року.

Однак суд зазначає, що недопустима поведінка у даному судовому засіданні була саме зі сторони представника ОСОБА_2 , що підтверджується наступним.

У заяві про залишення позовної заяви СТОВ "ДАК" без розгляду представник ОСОБА_2 вказала, що суддя В.Марач є вигідним для Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія", так як він за їх домовленістю сприяє даній компанії у позитивному вирішенні її справ у суді.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

В той же час суд зазначає, що вищевказані висловлювання представника ОСОБА_2 про суддю В.Марача є неповагою до суду.

За приписами ч.3 статті 42 ГПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 131 вказаного Кодексу заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; штраф.

Відтак, з огляду на те, що представник ОСОБА_2 виявила неповагу до суду, чим порушила принцип добросовісного виконання процесуальних обов`язків, судом постановлено протокольну ухвалу про застосовання до такого учасника справи заходів процесуального примусу у вигляді попередження.

При цьому судом було зазначено, що довіритель вказаного представника уже допускав прояв неповаги до суду, зокрема, у заявах від 20.09.2024 та від 11.10.2024 про відвід судді В.Марача від розгляду справи №918/822/23 про банкрутство ТОВ "Традєкс", у межах якої розглядається дана справа, в яких опосередковано називав дії судді злочинними та рейдерськими. Крім того у вказаних заявах ОСОБА_2 вказував, що суддя В.Марач неправомірно постановив ухвалу від 05.09.2024 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс", не дивлячись на те, що вказана ухвала залишена в силі як апеляційною, так і касаційною інстанцією.

Копії вказаних Заяв додаються до даної ухвали.

Відтак, суд зазначає, що суддя В.Марач у судовому засіданні 05.11.2024 не здійснював будь-яких погроз на адресу представника ОСОБА_2 , а застосував заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

В той же час слід відмітити, що під час розгляду заяви про залишення позовної заяви без розгляду представник ОСОБА_2 постійно перебивала розмову судді не даючи йому висловити свою думку щодо заяви, при цьому погрожувала що вона покине судове засідання.

Посилання заявника на те, що суддя В. Марач вивів з рівноваги його представника чим порушив принцип рівності сторін також є безпідставними з огляду на наступне.

По-перше, слід відмітити, що принцип рівності перед законом і судом визначений статтею 7 ГПК України. Відповідно до норм вказаної статті правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

При цьому слід зазначити, що суд застосував заходи процесуального примусу у вигляді попередження до представника ОСОБА_2 не через те, що остання має іншу расу, колір шкіри, політичні, релігійні та інші переконання, стать, етнічне чи соціальне походження, майновий стан, місце проживання, мовну або іншу ознаку.

Відтак застосування заходів процесуального примусу за неповагу до суду не є порушенням принципу рівності перед законом і судом.

Посилання ж заявника на те, що суддя вивів з рівноваги його представника взагалі є абсурдним, так як суддя не має ніякого відношення до фізичного чи психологічного стану останнього.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч.4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час суд зазначає, що представник ОСОБА_2 заявив судді усний відвід у судовому засіданні 05.11.2024 саме після відхилення його заяви про залишення позовної заяви СТОВ "ДАК" без розгляду та постановлення протокольної ухвал про застосування заходів процесуального примусу у вигляді попередження, що свідчить про його незгоду з вказаними процесуальними рішеннями судді.

Що стосується посилань заявника на думку адвокатів Естонії щодо дій українського судді, то слід відмітити, що вказані адвокати, напевно, не виявляють такої неповаги до суду Естонії, як заявник, однак при виявленні такої неповаги до них судом Естонії можуть бути застосовані жорсткі заходи процесуального примусу.

Також слід зазначити, що заявник будь-якими шляхами, всупереч статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, намагається щоб справи за участю боржника ТОВ "Традєкс", не розглядалися в межах справи про банкрутство, так як заявляє судді відводи у будь-якій такій справі.

Однак слід відмітити, що неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких не влаштовує учасника справи.

З огляду на вищенаведене та приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу суддів, суд зазначає, що наведені у заяві ОСОБА_2 про відвід судді Марач В.В. від розгляду справи №918/822/23(918/583/24) підстави, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді під час розгляду даної справи, безпосередньо та однозначно не вказують на його особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи, обставини та доводи є власними міркуваннями заявника, базуються на його припущеннях, які не підтверджені належними і допустимими доказами, відповідно, не свідчать про упередженість або необ`єктивність судді, зводяться лише до оцінки процесуальних рішень суду, а відтак не є підставою для відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України, а сама заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 35, 39, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_2 від 06.11.2024 про відвід судді Марача В.В. від розгляду справи №918/822/23(918/583/24) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua..

Суддя В.В. Марач