ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.11.2024 Справа № 917/921/24
про стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат та 3 % річних,
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.10.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат та 3 % річних задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" заборгованість за договором № 3323/2/2118 поставки нафтопродуктів від 30.11.2016: 54 000 000,00 грн - сума основного боргу; 3 543 725,39 грн - інфляційні втрати; 2 279 508,20 грн - 3 % річних та 897 348,50 грн судового збору.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000 грн, які позивач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції.

В позовній заяві, до дебатів у справі, позивач заявляв, що згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, докази та остаточний розмір судових витрат, понесених при розгляді справи

у суді першої інстанції, будуть подані позивачем до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

15.10.2024 позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/921/24 та подав відповідні докази.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009 та від 11.07.2013 № 6-рп/2013.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Як убачається з наданих доказів, 22.11.2010 ТОВ «Юридична компанія «Тезіс» та позивач уклали договір № 36 про надання юридичних послуг, відповідно до пункту 1.1 якого позивач, як Замовник, доручив в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а ТОВ «Юридична компанія «Тезіс», як Виконавець, взяв на себе зобов`язання надавати Замовникові юридичні послуги в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Додатковою угодою № 4 від 01.01.2024 до договору № 36 про надання юридичних послуг сторони погодили, що вартість послуг Виконавця, які сплачує Замовник, складає 1 500,00 грн з ПДВ.

За результатами надання правової допомоги у справі № 917/921/24 ТОВ «Юридична компанія «Тезіс» та позивач підписали акти здачі-приймання наданих послуг, відповідно до яких надано послуг на суму 58 500,00 грн.

Загальний розмір витрат позивач на правову допомогу у справі № 917/921/24 складає 158 500,00 грн.

Отже, зазначені документи є достатнім підтвердженням обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Зазначена позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у Постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Також, суд має оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Згідно зі статтею 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу згідно з договором є доведеними у розмірі 158 500,00 грн та підлягають відшкодуванню на користь позивача.

Керуючись статтями 123, 124, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В:

Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" (49100, м. Дніпро, вул. Набережної Перемоги, 120 ідентифікаційний ) 158 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Дмитро СІРОШ