ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/900/24

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Костянтина ДОВГАНЯ, з секретарем судового засідання Тетяною ДЯЧЕНКО, за участю представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства Завод Фрунзе до Товариства з обмеженою відповідальністю Ікад про стягнення 603 400,00 грн,

УСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 603 400,00 грн боргу за поставлену по накладних продукцію.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості придбаного товару.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов суду не подав.

Хід процесуальних дій відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 19.09.2024 розгляд справи був відкладений на 12:00 год. 29 жовтня 2024 року.

29.10.2024 представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Судом з`ясовано, що станом на 29.10.2024 установою поштового зв`язку ухвала суду від 19.09.2024 не вручена, а повернута з відміткою у Довідці про причини повернення (ф.20): «за закінченням терміну».

З огляду на викладене, суд вважає, що неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою судом з додержанням вимог процесуального закону за належною адресою надсилалася ухвала від 19.09.2024 для вчинення відповідних дій, та яка повернулася до суду через закінчення терміну зберігання, є дією у площині волевиявлення самого адресата, тобто має суб`єктивний характер.

Про час, дату та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про повідомлення відповідача на веб-сторінці Судова влада України.

Відтак, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у жовтня місяці 2023 року на підставі взаємних домовленостей було досягнуто згоди на поставку продукції для забезпечення фізичного захисту об`єктів інфраструктури, а саме: габіонів фортиілкаційних Н1.5 L5.0 V1.0, чар. 100x100x4.0 Zn (5 модулів, Тип3) гео.250 + 2 стрижні діаметром 4, у кількості 274 шт. та Бастіонів Н2.5 L4.0 V1.0, чар. 100x100x4.9 Zn (4 модулів, Тип2) гео.150 (далі - Продукція), у кількості 81 шт. на загальну вартість 2 690 490,00 грн., в

т.ч. ПДВ.

На виконання вказаних домовленостей позивач (Постачальник) оформив рахунки на оплату замовленої Продукції від 30.10.2023 № 2808 на суму 882 090,00 грн та від 17.11.2023 № 3071 на суму 1 808 400,00 грн.

Факт належного виконання позивачем зобов`язань щодо поставки вказаної Продукції підтверджується видатковими накладними:

- №109491 від 31.10.2023 року (сума поставки 882 090,00 грн);

- №112940 від 08.12.2023 року (сума поставки 699 600,00 грн);

- №113649 від 18.12.2023 року (сума поставки 660 000,00 грн);

- №113919 від 21.12.2023 року (сума поставки 224 400,00 грн);

- №114164 від 25.12.2023 року (сума поставки 224 400,00 грн).

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлену Продукцію в розмірі 2 087 090,00 грн, в т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжними інструкціями:

- від 30.10.2023 № 10 на суму 882 090,00 грн;

- від 27.11.2023 № 52 на суму 700 000,00 грн;

- від 17.01.2024 № 106 на суму 500 000,00 грн;

- від 07.06.2024 № 136 на суму 5 000,00 грн.

Борг відповідача за отриману ним Продукцію становив 603 400,00 грн.

01.04.2024 відповідач направив позивачу Гарантійний лист за № 1, в якому гарантував здійснити оплату залишку не сплачених коштів до 30.05.2024 в сумі 608 400,00 грн (а.с.16).

Оскільки відповідач зобов`язання щодо повної оплати наявної заборгованості до 30.05.2024 не виконав, то позивач звернувся до суду про стягнення боргу у примусовому судовому порядку.

Ст.11 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частинами першою, четвертою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами частин першої, третьої статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

За частинами першою, другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

З огляду на викладене та наявні у матеріалах справи докази між сторонами виникли правовідносини, характерні для договору поставки, що укладений ним у спрощений спосіб.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Отже, за змістом указаних правових норм зобов`язанню покупця з оплати товару передує зобов`язання постачальника передати (поставити) другій стороні товар у зумовлені строки.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору поставки у спрощений спосіб сторони погодили його предмет та ціну. З огляду на відсутність у наданих до суду доказах, що підтверджують укладення спірного договору, посилання на строк дії договору, суд приходить до висновку щодо його безстроковості.

За приписом частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли правовідносини, характерні для договору поставки, що укладений ним у спрощений спосіб. Даний правочин містить умови щодо купівлі-продажу товару.

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач здійснював часткове перерахування позивачу грошових коштів за придбану Продукцію в сумі 2 087 090,00 грн.

Інших доказів перерахування заборгованості за поставлену позивачем Продукцію відповідач до суду не подав.

Отже, борг відповідача становить 603 400,00 грн, який підлягає стягненню в судовому порядку.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної оплати за придбану ним Продукцію до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Прострочення виконання грошового зобов`язання у спірний період не заперечується відповідачем, підтверджується матеріалами справи та наданим суду Гарантійним листом відповідача.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи чинного законодавства суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення боргу за поставлену по накладних продукцію в сумі 603 400,00 грн, є обґрунтованою, і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст. 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ікад» (; вул.Вишневецького Байди,34, оф.43, м.Черкаси, 18001) на користь Приватного акціонерного товариства «Завод Фрунзе» (; вул.Георгія Тарасенка,57А, м.Харків, 61001) 603 400,00 грн (шістсот три тисячі чотириста грн) та 9 051,00 грн (дев`ять тисяч п`ятдесят одна грн) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.11.2024.

Суддя Костянтин ДОВГАНЬ