ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2084/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохоров С.А.

секретар судового засідання Кончаренко В.Ю.

за участю: ОСОБА_1 - не з`явилася

арбітражного керуючого - не з`явилася

ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" - Невечеров Д.В.

розглянувши заяву ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" (вх. № 23848 від "23" вересня 2024 р.) з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою ОСОБА_1
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 14.06.2024 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/2084/24 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою суду від 19 серпня 2024 р.:

- відкрито провадження у справі про неплатоспроможність громадянки України - ОСОБА_1 (боржниця), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

- введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

- призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №190 від 12.02.2013, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_3 ).

Також 19.08.2024 здійснено оприлюднення на офіційному веб-порталі Судової влади України (веб-сайті Верховний Суд) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про керуючого реструктуризацією, строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника.

Попереднє засідання господарського суду призначено на "14" жовтня 2024 р.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання неплатоспроможним надійшла заява ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" (вх. № 23848 від "23" вересня 2024 р.) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 489-ф/07 від 21.12.2007 в загальній сумі 1 715 239,27 грн. (Один мільйон сімсот п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень 27 копійок) з врахуванням сплаченого судового збору.

Заява подана засобами поштового зв`язку 18.09.2024.

Враховуючи, що заява відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та подана в межах строків, встановлених ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття заяви про грошові вимоги до боржника до розгляду та призначив її до розгляду в попередньому засіданні суду.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява з вимогами до боржника подана ПАТ АБ "Укргазбанк" своєчасно.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В свою чергу суд зазначає, що як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Таким чином, суд вважає, що у даній справі наявно достатньо доказів для розгляду заяви ПАТ АБ "Укргазбанк з грошовими вимогами до боржника по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши вимоги заяви, судом було встановлено наступне.

21 грудня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком Укргазбанк правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (надалі за текстом - АБ «УКРГАЗБАНК» або Банк) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позичальник) було укладено кредитний договір № 489-ф/07 (далі за текстом - кредитним договір), відповідно до умов якого (п. 1.1.) Банк надав Позичальнику споживчий кредит на придбання автомобіля ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3 , в сумі 9009,00 (Дев`ять тисяч дев`ять) доларів США 00 центів на строк з 21.12.2007р. по 20.12.2012р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5% процентів річних.

Умовами Кредитного договору, а саме п. 3.3.1 передбачено, що Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредитних коштів, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Відповідно до п.п. 3.3.3. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався повернення суми окремих Траншів здійснювати на рахунок, відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК», щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання Траншу, в розмірі 1/60 від суми отриманого кредиту, що становить 151,00 долар США, а останній платіж сплачується не пізніше 20 грудня 2012 року. Згідно п.п. 3.3.4. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитними коштами) та в день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредитній лінії, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1. цього Договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього Договору.

Також умовами Кредитного договору передбачено, зокрема наступні обов`язки Банку:

- п.п. 3.1.4.: розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку;

- п.п. 3.1.5: при розрахунку процентів враховувати перший день користування кредитними коштами і не враховувати останній день користування кредитними коштами;

- п.п. 3.1.9.: у разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені дійсним договором строки суми непогашених у строк платежів визнавати їх простроченими та наступного банківського дня перераховувати на рахунки простроченої заборгованості;

- п. 3.1.10.: на залишок простроченої заборгованості за кредитною лінією проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було прийнято в заставу автомобіль, зазначений в п. 1.4 цього договору та поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 489- Ф/07-Р від 21.12.2007, укладеного між Банком та поручителем.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Заочним Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області у справі № 2-149/2009 від 04.12.2009 (далі за текстом - Рішення 1) вирішено солідарно стягнути заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 8 860,42 дол. США, пені в сумі 5 623,58 грн. та 1 196,95 грн. (746,95 + 420,00 + 30,00) понесених судових витрат. На підставі зазначеного рішення, судом видано виконавчі листи, що передані на виконання в органи, що здійснюють примусове виконання рішень.

В процесі примусового виконання рішення суду заборгованість частково було погашено за рахунок продажу автомобіля, що був предметом застави.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області № 277/559/15-ц від 25.12.2015 року (далі за текстом - Рішення 2) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість по кредиту в сумі 5103,15 дол. СІЛА, 234408,29 грн. пені, та судові витрати в сумі 3424,38 грн. На підставі зазначеного рішення, судом видано виконавчі листи, які направлено на виконання в органи, що здійснюють примусове виконання рішень суду.

За змістом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, факт укладення Кредитного договору та Договору Поруки підтверджується Рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до інформації, отриманої з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), виконавче провадження №66731665 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 зупинено 16.09.2024 р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» (Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника), що свідчить про неповне виконання Рішення суду 1.

Аналогічно, відповідно до інформації отриманої з АСВП виконавче провадження №62203284 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відкрите, що також свідчить про неповне виконання Рішення суду 2.

Також враховуючи, що вище зазначені Рішення суду 1 та Рішення суду 2 (далі за текстом іменовані разом, як Рішення суду) протягом тривалого часу не виконуються, Банк також звертається з вимогами до Боржника про стягнення заборгованості, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання Боржником Рішення суду.

Відповідно до ст. 559 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного

Суду.

Так, в постанові Верховного Суду від 27.04.2018р. у справі № 908/1394/17 зазначено, що за змістом загальних положень щодо виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 Цивільного кодексу України. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ПК України). Виходячи зі змісту частини 1 ст. 598, статей 599, 600, 604-609 ПК України, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, зокрема в постанові від 17 лютого 2016 року у справі N 905/3137/14-908/5775/14.

Отже, за змістом статті 625 ЦК України нарахування 3% річних суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Оскільки, внаслідок невиконання Боржником грошового зобов`язання у Кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ПК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ІІК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17- Ц.

У зв`язку з вказаним, Кредитор, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУ, також заявив кредиторські вимоги про стягнення 3% річних за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р. (до дати початку широкомасштабної військової агресії російської федерації) за невиконання Рішень суду.

Дата початку розрахунку 3 % річних визначається тим, що в ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р., з 12.03.2020р. в Україні було введено карантинні обмеження, а відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Виходячи із зазначеного, строк позовної давності про стягнення з Боржника 3% річних починається з 12.03.2017р. (дата введення карантинних обмежень (12.03.2020р.) за мінусом трьох років загальної позовної давності, передбачених ст. 257 ЦКУ). Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 651 від 27.06.2023р., карантин на території України відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023р., однак на той час вже діяв Указ Президента України №64/2022 (затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р.), яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на дату подання даної заяви (загальновідомий факт), а відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Із вказаного вище вбачається, що кредиторські вимоги Банку щодо сплати 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01.04.2017 р. по 23.02.2022 р. знаходяться в межах строків позовної давності.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання Сторонами.

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Враховуючи зазначене, станом на 18.08.2024 р. (попередня дата, до дати винесення ухвали про відкриття провадження про неплатоспроможності Боржника) заборгованість Боржника (з вирахуванням коштів отриманих в межах виконавчого провадження та з врахуванням процентів, нарахованих на вказану дату, пені, 3% річних та судового збору) склала:

- 6 023,04 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена (залишок заборгованості за кредитом, не стягнутої відповідно до Рішення суду 1.

- 12 501,20 доларів США - заборгованість по процентах прострочена станом на 18.08.2024р.

Всього заборгованість за основним боргом станом на 18.08.2024 включно становить 18 524,24 доларів США.

- 6 834,00 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності (03.04.2017 -29.02.2020).

- 8 405,02 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності (03.04.2017-29.02.2020).

Всього заборгованість по пені станом на 29.02,2020 включно становить 15 239,02 доларів США.

- 934,89 доларів США - 3% річних, що підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 р. за Рішенням суду 1;

- 749,53 доларів США - 3% річних, що підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р. за Рішенням суду 2;

- Залишок пені: 5 623,54 грн. та не погашені судові витрати в сумі 1 196.95 грн. (за Рішенням суду1)

- Залишок пені: 234 408,29 грн. та залишок не погашених судових витрат в сумі 1 870,35 грн. (за Рішення суду 2)

- 6 056,00 гривень - судовий збір за подання даної заяви з кредиторськими вимогами (з врахуванням положення ч. З ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

На дату подання даної заяви вимоги Банку до Боржника не забезпечені іпотекою чи заставою, тобто є конкурсними.

Враховуючи, що заявлені ПАТ АБ "Укргазбанк" грошові вимоги, підтверджені належними й допустимими доказами та не спростовані керуючою реструктуризацією й боржником, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та визнати грошові вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 в загальній сумі 1 715 239,27 грн.

Керуючись ст. 45, 47, 113, 122, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73-79, 86, 232-234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" (вх. № 23848 від "23" вересня 2024 р.).

Визнати грошові вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 в загальній сумі 1 715 239,27 грн. (Один мільйон сімсот п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень 27 копійок) з врахуванням сплаченого судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 04.11.2024.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали суду складено та підписано - 06.11.2024.

Суддя Прохоров С.А.