ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

"06" листопада 2024 р. Cправа № 902/640/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

представники сторін не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" №б/н від 14.10.2024 (вх.канц.суду №01-37/47/24 від 15.10.2024) про відстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 24412)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" (вул. Рубанського, буд. 91, с. Ковалівка, Немирівський р-н, Вінницька обл., 22830)

про: стягнення 722 799,70 грн.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/640/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" до Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" про стягнення 722 799,70 грн заборгованості, з яких 719 090,25 грн - основного боргу, 1 188,65 грн - інфляційних втрат та 2 520,80 грн. - 3% річних.

Рішенням суду від 18.09.2024 позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" на користь Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" 719 090,25 грн - основного боргу, 1 188,65 грн - інфляційних втрат, 2 520,80 грн. - 3% річних та 10 842,00 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

15.10.2024 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" №б/н від 14.10.2024 (вх.канц.суду №01-37/47/24 від 15.10.2024) про відстрочення виконання рішення суду до 31.12.2024.

Ухвалою суду від 16.10.2024 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" №б/н від 14.10.2024 (вх.канц.суду №01-37/47/24 від 15.10.2024) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 902/640/24, до розгляду в судовому засіданні на 21 жовтня 2024 року.

21.10.2024 до суду від позивача Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" надішли заява про видачу судового наказу, заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду та заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Судове засідання 21.10.2024 у справі №902/640/24 не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Вінницької області повітряної тривоги, що вбачається з службової записки секретаря судового засідання №359/2024 від 21.10.2024, з огляду на те що судове засідання не відбулось з незалежних від суду та сторін обставин, суд призначив судове засідання з розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду на 06.11.2024, про що повідомлено сторін шляхом оформлення телефонограм.

21.10.2024 на виконання рішення суду у справі №902/640/24 видано відповідний наказ.

01.11.2024 до суду від відповідача/заявника Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" надійшло клопотання про долучення доказів у справі, в якому заявник просить врахувати при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду здійснену часткову оплату заборгованості в розмірі 240 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3007 від 22.10.2024.

На визначену судом дату в судове засідання 06.11.2024 представники сторін не з`явились, про дату та час розгляду заяви сторони повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами, не явка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши в судовому засіданні заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зважає на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи заява відповідача (боржника) про відстрочення виконання судового рішення мотивована тим, що відстрочення виконання рішення у даній справі дозволить відповідачу подолати тимчасові фінансові труднощі та реалізувати всі передбачені законом права. Відповідач, як сторона по справі, не хоче вдаватися до апеляційного оскарження рішення, як заходу затримки набрання рішенням законної сили, проте, захистити свої права та інтереси вважає за можливе відстроченням виконання рішення, що дозволить уникнути негативних наслідків повного та негайного виконання судового рішення.

За твердженням відповідача заборгованість перед позивачем у даній справі виникла у зв`язку із військовим станом та несвоєчасною реєстрацією ПН позивачем, відтак у відповідача відповідно виник податковий борг, борг перед іншими контрагентами, а платежі по договорах було призупинено, для відновлення стабільного фінансового становища.

Додатково відповідач просить суд врахувати, що відповідач готується до посівної кампанії 2025 року, на підготовку та реалізацію якої необхідні значні витрати. Так, важливим чинником для підтримки економіки держави та її розвитку є саме підтримання сільськогосподарського бізнесу. У зв`язку з чим просимо надати можливість утримати фінансову стабільність в нелегкий час. Наразі діяльність ТОВ «САННА-ОІЛ» є дуже утрудненою, податковий борг погашено, проте примусове виконання рішення суду значно погіршить економічний стан відповідача, арешти на рахунках, обтяження на майні, всі ці фактори фактично посталять на паузу необхідну діяльність. Бізнес зупиниться, що вплине на економічну стабільність держави в цілому. Відповідач готовий докласти неабияких зусиль, аби сплатити заборгованість в найближчий час. Враховуючи добровільну часткову сплату заборгованості (докази якої містяться в матеріалах справи) та готовність до подальшого погашення, задля дотримання принципу мирного врегулювання спору та уникнення додаткових витрат на виконавче провадження, просимо про відстрочення виконання рішення не менш як на 2 місяці, з моменту винесення рішення, що необхідне для акумуляції зусиль, та відновлення фінансового становища. Вважаємо за можливе відстрочення виконання рішення на декілька місяців, враховуючи обставини, що ускладнюють виконання одним платежем в короткий термін.

З огляду на викладене відповідач просить суд відстрочити примусове виконання рішення суду від 18 вересня 2024 року у справі №902/640/24 до 31 грудня 2024 року.

Заперечення позивача щодо заяви про відстрочення виконання рішення суду зводяться до того, що твердження відповідача щодо понесення збитків через недобросовісність позивача на стадії реєстрації податкової накладної не заслуговують уваги, оскільки дане питання відповідач вже порушував під час розгляду справи №902/640/24 і рішенням суду № 902/640/24 від 18.09.2024 не встановлено обставин, що позивач діяв відносно відповідача недобросовісно. Не заслуговують уваги посилання заявника і на військову агресію російської федерації проти України, які з 24.02.2022 визнаються надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами як для суб`єктів господарської діяльності, оскільки договори № 0612/2 від 06.12.2023, № 0612/1 від 06.12.2023 були підписані вже у період військового стану, тобто відповідач як суб`єкт підприємницької діяльності повинен був усвідомлювати всі негативні наслідки через військовий стан. Крім того, скрутне фінансове становище не є безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення. При цьому, фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності. Доказів реальної можливості виконати рішення суду у справі за умови надання відстрочення виконання боржником не надано, згоди стягувача на відстрочення виконання рішення суду також не надано.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що заявник при зверненні до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду в даній справі не надав жодних доказів на підтвердження виняткових обставин в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання, позивач просить відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення від 18.09.2024 у справі № 902/640/24.

Визначаючись щодо поданої заяви про відстрочку виконання рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Положеннями частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", яка наразі є чинною, при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Таким чином, відстрочення виконання рішення суду є процесуальним інститутом наслідком реалізації якого є відкладення (перенесення) виконання рішення суду на інший строк у зв`язку з наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Наведені заявником в заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення, а саме військова агресія російської федерації проти України, несвоєчасна реєстрація ПН позивачем, скрутний фінансовий стан та підготовка до посівної кампанії 2025 року, тощо не є тими виключними обставинами, які унеможливлюють примусове виконання судового рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення, яке не виконане.

Крім того боржником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту скрутного фінансового стану підприємства, гарантованого виконання рішення суду до 31.12.2024 та доказів що у боржника протягом цього часу з`являться кошти щоб погасити заборгованість в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на військову агресію російської федерації проти України не може визнаватись в даному випадку як надзвичайна, невідворотна та об`єктивна обставина, оскільки договори № 0612/2 від 06.12.2023, № 0612/1 від 06.12.2023 були підписані вже у період військового стану, тобто відповідач як суб`єкт підприємницької діяльності повинен був усвідомлювати всі негативні наслідки через військовий стан і надання відстрочення виконання рішення суду за таких обставин може призвести до необґрунтованого та невиправданого порушення балансу інтересів боржника та стягувача.

З огляду на викладене та враховуючи те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що з урахуванням інтересів позивача та ступеня вини відповідача у виникненні спору відстрочення виконання рішення суду суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Крім того, суд наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 03.042008, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (яка на підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується судом як джерело права) відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 (заява № 18357/91) та інші).

Враховуючи вищенаведене суд констатує, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999 (заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини для відстрочки виконання рішення, не можуть розцінюватись як виняткові та беззаперечно не підтверджують неможливості виконання рішення суду.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" №б/н від 14.10.2024 (вх.канц.суду №01-37/47/24 від 15.10.2024) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 902/640/24.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 46, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САННА-ОІЛ" №б/н від 14.10.2024 (вх.канц.суду №01-37/47/24 від 15.10.2024) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 902/640/24.

2. Примірник ухвали направити в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 07.11.2024

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи