ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. Справа№ 910/1709/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024

у справі № 910/1709/24 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення 70 410,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача

06.02.2024 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал страхування») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо») про стягнення 70 410,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Договору страхування наземного транспорту № 839/18-ТО/ЗП1 від 04.05.2018, у зв`язку з настанням страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідачем, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №AK/8525022 у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 70 410,00 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що у строк, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на його адресу не надходила заява про виплату страхового відшкодування.

Також відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 910/1709/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ПрАТ «СК «Вусо» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо виплати страхового відшкодування з пропуском встановленого законом річного строку, перебіг якого починається з дати ДТП.

Суд установив, що доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача з заявою про здійснення страхової виплати (відшкодування), або з позовом до суду в межах визначеного законом однорічного строку позивачем не надано.

Місцевий господарський суд зазначав, що строк, визначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є присічним, і не підлягає поновленню, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимоги позивача, суд вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із прийнятим місцевим господарським судом рішенням, 11.06.2024 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 06.06.2024, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 910/1709/24 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при неповному з`ясуванню фактичних обставини справи.

За доводами скаржника за даними ЦБД МТСБУ від 30.06.2018 перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, бланк полісу значиться як втрачений, а отже цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 не була застрахована на момент ДТП, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку суброгації.

Проте, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/2079/21 від 16.10.2023 відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , адже судом загальної юрисдикції установлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідачем, про що свідчить поліс АК/8525022, виданий ПрАТ «УАСК АСКА».

Посилаючись на позицію Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 752/27457/21, відповідно до якої при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом загального строку позовної давності, скаржник наголошував на тому, що тільки з моменту отримання 10.01.2024 рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/2079/21 від 16.10.2023, йому стало відомо, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 була забезпечена полісом АК/8525022, виданим ПрАТ «УАСК АСКА», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Вусо».

Також скаржник не погодився із стягнутими судом першої інстанції з позивача на користь відповідача витратами на правничу допомогу, з огляду на те, що акт приймання наданих послуг є шаблонним, не актуалізованим для справи № 910/1709/24, а надані послуги правової допомоги не деталізовані.

Крім того, скаржник вказував, що ОСОБА_2 , який надавав послуги правової допомоги відповідачу, є працівником відповідача, отримує офіційну заробітну плату від відповідача відповідно до укладеного трудового договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 справу № 910/1709/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1709/24.

08.08.2024 матеріали справи № 910/1709/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Разом з тим, питання щодо відкриття апеляційного провадження колегією у строки, визначені ГПК України, не було розглянуто, у зв`язку із перебуванням головуючої судді Кропивної Л.В. у відпустці з 08.08.2024 по 22.08.2024, судді Руденко М.А. у відпустці з 15.08.2024 по 29.08.2024 та судді Барсук М.А. у відпустці з 01.08.2024 по 30.08.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1709/24 за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024. Постановлено розгляд апеляційної скарги ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 910/1709/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

04.09.2024 від ПрАТ «СК «Вусо» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач наголошував на тому, що суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, адже встановлені в іншій справі № 333/2079/21 обставини свідчили, що позивач не звертався з вимогою про страхове відшкодування до ПрАТ УАСК «АСКА», у межах річного строку.

Також відповідач наголошував на тому, що цивільно-правова відповідальність водія «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП не була забезпечена полісом ОЦСПВ AK/8525022, у зв`язку з тим, що бланк полісу був втрачений, а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і його цивільно-правова відповідальність не була застрахована.

Що стосується обґрунтування скарги в частині стягнення витрат правничої допомоги в розмірі 8000,00 грн, заперечення відповідача зводились до того, що представник позивача порушує приписи адвокатської етики, збирає персональні данні іншого адвоката, зокрема про наявність або відсутність трудових відносин представника ПрАТ «СК «Вусо», які, на переконання відповідача, жодним чином не відносяться до предмету розгляду даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також виклав заяву про розподіл судових витрат, в якій просив за результатами апеляційного перегляду справи зробити розподіл судових витрат правничої допомоги відповідача в розмірі 4 000,00 грн.

10.09.2024 від ПрАТ «СК «Арсенал страхування» до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи скаржника, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення зі страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суми виплаченого страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту страхового відшкодування в порядку суброгації.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Визначальним моментом для звернення страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування до винної особи або його страховика є сам факт виплати страхового відшкодування постраждалій особі.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 Закону страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Саме поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає умови здійснення виплати страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик, позивач) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 839/18-Т/3П1 від 04.05.2018, відповідно до п. 4 якого предметом договору є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать Закону, пов`язанні з володіння, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі - ТЗ) та іншим майном, вказаним у розділах 5, 6 цього Договору - автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 .

30.06.2018 в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Дніпровська та вул. Гоголя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 та «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 у справі №331/4136/18 ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність наземного транспорту «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , у Страховій компанії «АСКА», поліс № АК 8525022.

Вказані обставини встановленні у рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2023 у справі №333/2079/21, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку суброгації.

Вказане рішення набрало законної сили 16.11.2023.

Інформація про наявність страхового полісу № АК 8525022 у ОСОБА_1 , як учасника ДТП, підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю Національної поліції України за №162897 (т. 1, а.с. 27-30).

Згідно з вказаним полісом АК 8525022 ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 100 000,00 грн, розмір франшизи - нуль грн, строк дії з строк дії з 09:00 14.03.2018 по 13.03.2019 (т. 1, а.с. 6).

На вказаному полісі міститься підпис страхового агента Страхової компанії АСКА, засвідчений круглою печаткою товариства «Для договорів».

ПрАТ «СК «Вусо» є правонаступником ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до протоколу №4-2023 від 06.09.2023 Спільних загальних зборів акціонерів ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «Українська акціонерна компанія АСКА».

Як вбачається з полісу № АК 8525022, датою укладення договору обов`язкового страхування є 14.03.2018 (п. 12 полісу), а також засвідчили, що страховий платіж у розмірі 604,00 грн був сплачений страхувальником о 09:00 14.03.2018 (п. 10 полісу), тобто в день його укладення.

Встановивши, що договір страхування від імені ПрАТ «Українська акціонерна компанія АСКА» укладено агентом страховика, підпис якого скріплено круглою печаткою товариства, у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 8525022, який відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням укладення сторонами договору страхування, зазначено про сплату страхувальником страхового платежу 14.03.2018, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання вказаного договору страхування неукладеним.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ПрАТ «СК «Вусо» зазначало, зокрема, про відсутність свого обов`язку у виплаті шкоди, завданої водієм автомобіля «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що відповідальність водія даного транспортного засобу за полісом № АК 8525022 не була застрахована відповідачем, оскільки такий поліс був визначений страховиком, як втрачений бланк.

Однак, колегія суддів вказані доводи відповідача відхиляє, оскільки втрата бланку не є підставою для висновку про нікчемність договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15.05.2017 у справі № 910/16338/16.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення суду обставин коли було складено Акт про втрату бланків договорів страхування та інших бланків звітності та обліку.

Крім того, внутрішнім нормативним документом, яким регулюється питання щодо втрати бланків полісів страховиками членами МТСБУ, є Порядок замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затверджений протоколом Президії МТСБУ від 07.07.2010 № 238/2010.

Пунктом 3.5 глави 3 вказаного Порядку передбачено, що у разі втрати бланку полісу (бланків полісу) страховик, член МТСБУ, виконує наступні дії: проводить службове розслідування причин втрати, інформує відповідні правоохоронні органи про втрату бланків полісів за наявності ознак злочинів або кримінальних проступків, самостійно приймає рішення щодо способу оприлюднення інформації про втрачені бланки, вносить до Централізованої бази даних МТСБУ (ЦБД МТСБУ) відомості про кожний втрачений бланк полісу.

У випадках виявлення фактів втрати, відповідно до п. 3.5 Глави 3 Порядку, наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку, оскільки страховий поліс № АК 8525022, який представлено страхувальником під час ДТП містить печатку страховика (відповідача), що свідчить про укладення такого договору страхування.

Правова позиція щодо правомірності застосування вищевказаного Порядку до правовідносин, пов`язаних з втратою бланку полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, також викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №521/6723/15-ц.

Наявність запису в реєстрі Централізованої бази МТСБУ про втрату вказаного полісу не спростовує здійсненого обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так і виникнення у страховика зобов`язань перед страхувальником за таким договором.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що при настанні страхового випадку - ДТП, яка мала місце 30.06.2018, винна особа - ОСОБА_1 пред`явив оригінал полісу № АК 8525022, дані про який внесено до Повідомлення про ДТП, враховуючи відсутність доказів вчинення третіми особами (працівниками відповідача) порушень щодо видачі, оформлення полісу, чи доказів втрати печатки товариства, яка використовується відповідачем для засвідчення відповідних страхових документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які звільняли відповідача як страховика від обов`язку за полісом № АК 8525022.

Таким чином, вищезазначені обставини справи свідчать, що саме відповідач, як страховик винної в ДТП особи, є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № 839/18-Т/3П1 від 04.05.2018, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на те, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 8525022 сторонами встановлено франшизу у розмірі нуль грн, а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 100 000,00 грн, колегія суддів апеляційного суду погоджується з розрахунком позивача та вважає, що до останнього перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування відповідачем за шкоду, заподіяну автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , у сумі 70 410,00 грн.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено у п. 37.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати страховик зобов`язаний повідомити страхувальника письмово з обґрунтуванням причин відмови.

Установлений цією нормою річний строк не поширюється на правовідносини суброгації.

У цьому випадку позивач, який виплатив застрахованій ним особі суму страхового відшкодування з моменту такої виплати набув, у межах загального строку позовної давності, права на позов до власника, або страховика транспортного засобу, винного у ДТП, з моменту здійснення виплати.

Така виплата була здійснена позивачем власнику автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , 23.07.2018.

Отже з 24.07.2018 слід обчислювати перебіг позовної давності на вимоги позивача до відповідача чи ОСОБА_1 .

Разом з тим, пунктом 12 Перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин. Термін дії карантину неодноразово продовжувався та постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 був відмінений на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р.

Також пунктом 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відтак строк позовної давності позивачем не було пропущено, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі -скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати

Відповідно до ч. 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги судові витрати на правову допомогу понесені відповідачем покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 910/1709/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 910/1709/24 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052)

на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код 33908322)

70 410,00 грн (сімдесят тисяч чотириста десять гривень нуль копійок) страхового відшкодування;

3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок) судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052)

на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код 33908322)

4542,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні нуль копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

7. Матеріали справи № 910/1709/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.11.2024.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук