07.11.2024Справа № 910/8866/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши у судовому засіданні
заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/8866/24
про стягнення 4 597 552,49 грн
За участю представників:
позивача: Кострець Є.В.;
відповідача: Сивик А.П.;
Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 4 805 354,98 грн, з яких 2 457 302,76 грн 3% річних та 2 348 052,22 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 позов було задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 2 427 349,74 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 170 202,73 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 55 170,63 грн.

29.10.2024 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 розгляд заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8866/24 призначено на 07.11.2024.

04.11.2024 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні заяви, а якщо суд дійде висновку про наявність підстав для покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу - зменшити їх розмір.

У судове засідання 07.11.2024 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити.

Представник відповідача, також, надав усні пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, просив відмовити в її задоволенні, з підстав, викладених у запереченнях.

Розглянувши у судовому засіданні 07.11.2024 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в цій справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У позовній заяві, на виконання вимог процесуального закону, позивач зазначив у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, що він очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Враховуючи вищенаведене, оскільки при ухваленні судового рішення в цій справі судом не було вирішено питання про всі судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом цієї справи, наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 стастті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість у частині 5 наведеної статті визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження обставин понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано належним чином засвідчені копії договору № 1491-ЗЭ про надання правової допомоги від 01.07.2019, укладеного між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Перший радник», як виконавцем, (далі - Договір), додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 до Договору, акту наданих послуг № 5 від 25.10.2024 на суму 50 000,00 грн.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (далі - послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього. Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість послуг, розмір витрат виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного Договору.

У п. 4.2 Договору сторони домовилися про встановлення погодинного порядку обчислення розміру гонорару адвокатів виконавця.

01.07.2024 сторони уклали додаткову угоду № 2 від 01.07.2024 до Договору, згідно з п. 1.1 якої в рамках Договору та цієї додаткової угоди виконавець зобов`язується надавати клієнту правову допомогу щодо належного представництва інтересів клієнта у справах за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за договором про участь у балансуючому ринку № 0424-04013 від 27.05.2019 із подальшим представництвом (захистом) прав та інтересів клієнта в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

У п.п. 2.1, 2.2 додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 до Договору сторони погодили, що оплата за надані послуги проводиться відповідно до кількості годин, витрачених адвокатом/ми на представництво інтересів клієнта та кількості судових засідань, в яких адвокатом/ми прийнято участь. Вартість послуг адвоката/ів становить 10 000,00 грн за одну годину надання послуг/виконання робіт/участь в одному судовому засіданні у справі одного адвоката. Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг.

Пунктом 3.2 додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 до Договору передбачено, що представництво (захист) прав та інтересів клієнта у судових справах за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та у справах за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до клієнта здійснюється адвокатом Адвокатського об`єднання «Перший радник» Кострецем Євгенієм Вікторовичем.

Відповідно до акту наданих послуг № 5 від 25.10.2024 виконавцем надано, а позивачем прийнято послуги на суму 50 000,00 грн.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не може визнати достатніми для відмови позивачу в розподілі понесених ним витрат на професійну правничу допомогу доводи відповідача про те, що ця справа має особливе значення для сторін, оскільки вирішує питання стягнення компенсаційних нарахувань за виконання зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку; спеціальне законодавство, що регулює взаємовідносини сторін за цим договором, має фундаментальні розбіжності з загальним цивільним законодавством, зокрема в частині здійснення оплати, тому сама по собі наявність цих розбіжностей, закладена на законодавчому рівні, не дозволяє однозначно відповісти на питання про вину відповідача, а отже - і вирішувати всі сукупні питання, в тому числі питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В контексті викладеного суд відзначає, що подібні доводи були наведені відповідачем під час розгляду справи і суд надав їм оцінку. При цьому, враховуючи, що справу вирішено на користь позивача, останній має право на відшкодування за рахунок відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечуючи щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що заявлений розмір таких витрат не відповідає критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг.

Суд зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обставин необґрунтованості (неспівмірності зі складністю справи, затраченим часом, ціною позову тощо) заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до акту наданих послуг № 5 від 25.10.2024 Адвокатським об`єднанням «Перший радник» було надано позивачу такі види послуг:

- аналіз договірної документації, первинних документів, що стосуються постачання та оплати за балансуючу електричну енергію за лютий - березень 2023 року - тривалістю 1 година на суму 10 000,00 грн;

- аналіз чинного законодавства з питань, що регулюються спірні відносини; аналіз судової практики в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат; аналіз поточної практики Верховного Суду з висновками щодо судової перспективи справи, розробка загальної стратегії ведення справи - тривалістю 1 година на суму 10 000,00 грн;

- підготовка позову - тривалістю 1 година на суму 10 000,00 грн;

- участь у судових засіданнях 17.10.2024, 24.10.2024 в Господарському суді міста Києва - 10 000,00 грн за кожне судове засідання.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що ця справа не є складною, адже предметом позову є стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що врегульовано частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а підставами - несвоєчасна сплата відповідачем заборгованості, присудженої судовим рішенням в іншій справі.

В контексті викладеного суд відзначає, що надання таких послуг як аналіз договірної документації, первинних документів, що стосуються постачання та оплати за балансуючу електричну енергію, аналіз чинного законодавства з питань, яким регулюються спірні відносини та судової практики є не доречним, оскільки в позовній заяві відсутні посилання на умови договору та первинну документацію, натомість обставини щодо наявності у відповідача заборгованості з оплати балансуючої енергії у лютому, березні 2023 року встановлені судами під час розгляду справи № 914/1122/23 у якій брали участь ті самі представники позивача. У справі № 910/8866/24 здійснено донарахування 3% річних та інфляційних втрат за періоди, що не охоплені у справі № 914/1122/23, тому суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача вищенаведених витрат позивача.

Крім того, як вбачається з акту наданих послуг № 5 від 25.10.2024 ці послуги, а також послугу щодо підготовки позову, було надано ОСОБА_1 , тобто особою, яка не зазначена у п. 3.2 додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 до Договору і на яку не розповсюджуються умови щодо оплати послуг відповідно до цієї додаткової угоди.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, що зазначені у пунктах 1 - 3 акту наданих послуг № 5 від 25.10.2024.

Щодо витрат позивача на участь у судових засіданнях, суд, беручи до уваги складність справи, не може визнати обґрунтованим визначення ставки 1 години роботи адвоката у виді участі у судовому засіданні в розмірі 10 000,00 грн. Загальний розмір таких витрат за участь у 2 судових засіданнях у цій справі згідно з вищенаведеним актом склав 20 000,00 грн, що, на думку суду, не відповідає критеріям об`єктивного визначення розміру суми послуг та розумної необхідності таких витрат.

Проаналізувавши наданий представником позивача обсяг послуг, врахувавши складність справи, характер спірних правовідносин, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заперечень відповідача, у зв`язку з чим витрати позивача, пов`язані з участю його представника у судових засіданнях підлягають зменшенню на 50% до 10 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на ціну позову, обсяг та зміст наданих адвокатом позивача послуг, а також те, що позов було задоволено, суд дійшов висновку, що обґрунтованими, пов`язаними з розглядом цієї справи та документально підтвердженими є витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 10 000,00 грн, які мають йому бути відшкодовані відповідачем. Інша частина витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8866/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул.Симона Петлюри, буд.25, м.Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (вул.Козельницька, буд.15, м.Львів, Львівська обл.,79026; ідентифікаційний код 23269555) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.11.2024.

Суддя Т.П. Капцова