ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" листопада 2024 р. Справа№ 757/57102/17-ц

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Хрипуна О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2024

у справі №757/57102/17-ц (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України (відповідач-1)

Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (відповідач-2)

про розірвання договорів поруки,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі №757/57102/17-ц у задоволенні заяв Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розподіл судових витрат у справі №757/57102/17-ц, - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач-1 29.10.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.10.2024) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву Національного банку України про розподіл судових витрат задовольнити.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Під час вирішення питання щодо подальшого руху справи колегією суддів заявлено про самовідвід у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) суддів визначено ст.ст. 35, 36 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 32 ГПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

Визначення судді або колегії суддів (судді доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється згідно з ч. 3 ст. 6 ГПК України Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справи).

Відповідно до частини 19 статті 32 Господарського процесуального кодексу України особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до підпункту 2.3.10 пункту 2.3 Положення збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ. Спеціалізація суддів визначається із розрахунку розподілу не менше двох суддів на одну спеціалізацію.

За змістом підпункту 2.3.23 пункту 2.3 Положення якщо судова справа підлягає розгляду (перегляду) колегією суддів, при автоматизованому розподілі судових справ автоматизованою системою в місцевому суді визначається головуючий суддя, а в судах апеляційної та касаційної інстанцій - суддя-доповідач із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності).

Самовідвід - особиста заява судді про усунення себе від участі у розгляді даної справи. Заявлення самовідводу є обов`язком судді, який він має виконати, як тільки йому стають відомі обставини, що є підставою для відводу, зазначені у ч. 1 коментованої статті.

Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить:

- визнати незаконними дії відповідачів щодо стягнення заборгованості за припиненими договорами поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року.

Пізніше, 06.03.2018 позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд розірвати договори поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рамках заходів, спрямованих на погашення кредитів рефінансування, позивач, як акціонер та член наглядової ради, надав особисту поруку за зобов`язаннями ПАТ "КБ "Приватбанк", укладаючи спірні договори. Відповідно до рішення Національного банку України №498-рш/БТ від 18.12.2016 ПАТ "КБ "Приватбанк" визнано неплатоспроможним, а внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 961 "Про деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи" належні позивачу акції, в порушення ст. ст. 8, 41 Конституції України було конфісковано і 100% власником банку стала держава в особі Міністерства фінансів України.

Позивач вказував на наявність підстав для розірвання договорів відповідно до ст. ст. 651, 652 ЦК України, оскільки конфіскація акцій банку є істотною зміною обставин, оскільки якщо б на момент укладення договорів поруки позивачу було відомо, що акції прибуткового банку будуть конфіскованими, він ніколи б не поручився за державний банк.

Позивач зазначав, що не міг впливати на фактичну конфіскацію належного йому майна, тобто зміна обставин у вигляді націоналізації зумовлена причинами, які він, як акціонер, не міг усунути при всій турботливості та обачності; виконання договорів порушить співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки кредитор та боржник за кредитним договором поєднались в одній особі - державі, і подальше виконання кредитних договорів залежить від держави, що призводить до дискримінації поручителя; договором поруки та звичаями ділового обороту не передбачено, що ризик зміни обставин у вигляді націоналізації несе позивач.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 у справі №757/57102/17-ц позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.05.2024 у справі №757/57102/17-ц апеляційні скарги Національного банку України, Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2024 справу №757/57102/17-ц передано за встановленою юрисдикцією до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №757/57102/17-ц, її розгляд вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.07.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 13.07.2024 про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

19.07.2024 Акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Господарським судом міста Києва встановлено наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про розірвання договорів поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року, на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовами до Національного банку України та Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про:

- визнання недійсним кредитного договору №19 від 24.10.2008, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 11.10.2008 № 319;

- визнання недійсним договору поруки №19/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №19 від 24.10.2008;

- визнання недійсним кредитного договору № 19 від 03.03.2009, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 25.02.2009 № 92/БТ "Про надання кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки № 19-1/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 19 від 03.03.2009;

- визнання недійсним кредитного договору № 54 від 02.10.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 № 562/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності", зі змінами від 25.09.2014 № 605/БТ, від 02.10.2014 № 618/БТ;

- визнання недійсним договору поруки № 54/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 54 від 02.10.2014;

- визнання недійсним кредитного договору № 120 від 05.12.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 № 791/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки №120-1/П від 05.08.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 120 від 05.12.2014;

- визнання недійсним кредитного договору № 10 від 20.02.2015, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 № 119/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки №10-1/П від 11.08.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 10 від 20.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 закрито провадження у справі №757/57102/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договорів поруки, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Ураховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, а також те, що позивач є акціонером та членом наглядової ради, колегія суддів відзначає, що правовідносини, що підлягають дослідженню судом, наближені до корпоративних відносин, тому справа №757/57102/17-ц підлягає до розгляду суддями судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів.

Водночас згідно з Персональною спеціалізацією суддів судових палат Північного апеляційного господарського суду, затвердженої рішенням зборів суддів, в Північному апеляційному господарському суді утворена друга судова палата, яка спеціалізується, зокрема, на спорах, що виникають з корпоративних відносин.

Згідно вказаного рішення спеціалізацією суддів Скрипки І.М., Хрипуна О.О., Мальченко А.О., які входять до складу першої судової палати суду є спори із земельних відносин та спори, що виникають при укладенні, зміні, розірванні, визнанні недійсними договорів та виконанні господарських зобов`язань та з інших підстав, спори пов`язані з ліквідацією юридичних осіб, спори у справах про оскарження рішень третейських судів.

Спори, що виникають з корпоративних відносин є спеціалізацією суддів, які входять до складу другої судової палати Північного апеляційного господарського суду.

Оскільки правовідносини, що підлягають дослідженню судом, наближені до корпоративних відносин, і не є спеціалізацією суддів Скрипки І.М., Хрипуна О.О., Мальченко А.О., визначених автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи, заява про самовідвід вказаних суддів у справі №757/57102/17-ц підлягає задоволенню на підставі ст. 35 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, матеріали апеляційної скарги Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі №757/57102/17-ц підлягають передачі для повторного автоматизованого розподілу в частині визначення нового складу колегії суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст.ст.35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву суддів Скрипки І.М., Хрипуна О.О., Мальченко А.О. про самовідвід у справі №757/57102/17-ц задовольнити.

2. Матеріали апеляційної скарги Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі №757/57102/17-ц передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду у порядку, встановленому ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

О.О. Хрипун