ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2024р. Справа №905/811/24

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ

до відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м.Покровськ

про стягнення заборгованості в сумі 91130278,33 грн., з яких: основна заборгованість в сумі 90270530,14 грн., 3% річних в сумі 612588,70 грн. та інфляційне збільшення в сумі 247159,49 грн.

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Ревенко Д.С.

Представники сторін:

від позивача: Тищенко А.О.

від відповідача: Дем`яненко О.І.

1. Стислий зміст позовних вимог:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, позивач, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м.Покровськ, про стягнення заборгованості в сумі 91130278,33 грн., з яких: основна заборгованість в сумі 90270530,14 грн., 3% річних в сумі 612588,70 грн. та інфляційне збільшення в сумі 247159,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0518-02041-ПП від 01.01.2024р.

2. Стислий зміст правової позиції відповідача:

08.07.2024р. через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що позивач здійснює передачу та транспортування електричної енергії (власну господарську діяльність) використовуючи мережі відповідача, покладаючи всі втрати, які виникають під час передачі електричної енергії такими мережами на відповідача. Так, відповідач наполягає на тому, що позивач, порушуючи Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 09.11.2017 №1388 (із змінами), здійснює комерційні нарахування відповідачу вартості ТВЕ за цінами балансуючого ринку, в тому числі вартість втрат в транзитних ЛЕП. Окремо на ці самі обсяги НЕК «Укренерго» виставляє рахунки по тарифам на послуги з передачі електричної енергії, на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та інш.

Окрім того, на думку відповідача, саме НЕК «Укренерго» має утримувати належне йому майно, зокрема ЛЕП-330кВ та ПС-330 на підконтрольній території України, та нести всі витрати, пов`язані з його утриманням. Але, у зв`язку з бездіяльністю позивача, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вимушено забезпечити відбір електроенергії у виробника та передачу на рівні 110 кВ споживачам Донецької та частково Харківської областей власними електричними мережами, фактично виконуючи послугу передачі електричної енергії. У зв`язку з чим високі транзитні Перетоки електричної енергії створюють додаткові обсяги втрат електричної енергії від обсягів надходження електричної електроенергії в мережу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Зазначена ситуація суттєво впливає на обсяги наданих позивачем відповідачу послуг, та як наслідок на нараховані 3% річних та інфляційні.

Окрім того, відповідач зауважив, що критично ставиться до наданих позивачем документів та вважає їх неналежними та недопустимими.

3. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом:

Ухвалою суду від 03.06.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/811/24; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.06.2024 року о 10:45 год.; запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; явку сторін у підготовче засідання визнано не обов`язковою.

19.06.2024р. через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.

У підготовче засідання 25.06.2024р. в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.06.2024р. відкладено підготовче засідання на 22.07.2024 року об 11:30 год.; задоволено клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м.Покровськ про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву; продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 05.07.2024 року.

08.07.2024р. через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Окрім того, відповідачем було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву.

17.07.2024р. через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові докази в обґрунтування заявлених позовних вимог. Також, позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відповіді на відзив.

У підготовче засідання 22.07.2024р. в режимі відеоконференції з`явилися представники сторін. Відповідач, посилаючись на значний обсяг позовних вимог та негативні фактори, спричинені військовою агресією рф, просив суд надати додатковий час з метою підготовки та подання до суду додаткових доказів, які підтверджують позицію АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з приводу необґрунтованості заявлених позовних вимог, проведення контррозрахунку.

Ухвалою суду від 22.07.2024р. відкладено підготовче засідання на 27.08.2024 року об 11:00 год.; запропоновано відповідачу в строк до 06.08.2024р. надати відповідно до ст.167 ГПК України заперечення на відповідь на відзив з належними доказами їх направлення позивачу; у разі наявності додаткові докази у справі з обгрунтуванням неможливості їх подання разом з відзивом на позов.

У підготовче засідання 27.08.2024р. в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, представник відповідача не зміг приєднатися до відеоконференції, у телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання про відсутність у останнього електропостачання, просив суд відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 27.08.2024р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.09.2024 року об 11:30 год.

У судове засідання 24.09.2024р. в режимі відеоконференції з`явилися представники сторін. Відповідач повідомив суд, що останнім було перед самим розглядом справи направлено через підсистему «Електронний суд» заяву про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 24.09.2024р. оголошено перерву в судовому засіданні до 11.11.2024 року о 12:40 год.; запропоновано позивачу в строк до 31.10.2024р. письмово висловити свою позицію щодо заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

04.11.2024р. через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про відстрочення виконання рішення у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Левшиної Г.В. у відпустці 11.11.2024р. з метою проходження тестування когнітивних здібностей кандидатів у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, ухвалою суду від 25.10.2024р. призначено судове засідання у справі на 13.11.2024 року об 11:30 год.

У судове засідання 13.11.2024р. в режимі відеоконференції з`явилися представники сторін.

4. Встановлені судом обставини справи:

Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), від 14.03.2018 №309 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1763, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі позивач, ОСП, НЕК «Укренерго») наказом від 03.10.2023 року №549 затвердило умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

На виконання вимог постанови НКРЕКП від 29.09.2023 №1763 та на підставі вищевказаного наказу, НЕК «Укренерго» забезпечило укладення з користувачами системи передачі договору про надання послуг з передачі електричної енергії шляхом приєднання за спрощеною процедурою.

Як зазначає позивач, НЕК «Укренерго» отримало від Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі Користувач, відповідач) Заяву-приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії за підписом генерального директора Дегтярьова О.П., на підставі якої Користувач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі. Своїм підписом Користувач (уповноважена особа) підтвердив згоду на автоматизовану обробку його персональних даних згідно з чинним законодавством та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, у тому числі щодо кількісних та/або вартісних обсягів наданих за Договором послуг.

Повідомленням про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 20.12.2023 року за вих. №01/70375, НЕК «Укренерго» проінформувало про те, що АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» приєднано до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі Договір)., якому присвоєно ідентифікатор договору №0518-02041-ПП, дата акцептування 01.01.2024 року.

Вищезазначений Договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК «Укренерго» за мережевим посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/.

За умовами п.2.1 Договору ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору. Послуга, яка надається за цим Договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

Планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/ (абз. 1,2 п. 4.1 Договору).

Ціна цього Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік (п.4.3 Договору).

У відповідності до п.п.6.1, 6.2 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:

1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду:

3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Пунктом 6.4 Договору сторони погодили, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

За умовами п.6.5 Договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов?язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППКО надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог Правил врегулювання (Додаток 10 до Правил ринку). Результати зміни обсягів наданої Послуги відображаються в Акті коригування.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов?язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб (абз. 5 п.10.3 Договору).

Згідно п.10.4 Договору будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов?язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).

Цей Договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення (п.14.1 Договору).

На підтвердження виконання умов договору №0518-02041-ПП від 01.01.2024р., позивачем до матеріалів справи надано копії актів приймання-передачі послуги на загальну суму 90270530,14 грн., а саме:

1. Акт №ПРА-0001512 від 31.01.2024р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії у фактичному обсязі 44482,180 Мвт*год на загальну суму 28214335,06 грн. з ПДВ.

До акту №ПРА-0001512 від 31.01.2024р. додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.05.2024р., з яких вбачається, що документ було підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису представником НЕК «Укренерго» Терещенко К.В. та представником АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Олійник О.В.

2. Акт №ПРА-0002009 від 29.02.2024р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії у фактичному обсязі 38923,414 Мвт*год на загальну суму 24688498,73 грн. з ПДВ.

До акту №ПРА-0002009 від 29.02.2024р. додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.05.2024р., з яких вбачається, що документ було підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису представником НЕК «Укренерго» Терещенко К.В. та представником АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Олійник О.В.

3. Акт №ПРА-0002577 від 31.03.2024р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії у фактичному обсязі 37304,493 Мвт*год на загальну суму 23661643,04 грн. з ПДВ.

До акту №ПРА-0002577 від 31.03.2024р. додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.05.2024р., з яких вбачається, що документ було підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису представником НЕК «Укренерго» Терещенко К.В. та представником АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Олійник О.В.

4. Акт №ПРА-0003094 від 30.04.2024р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії у фактичному обсязі 21608,701 Мвт*год на загальну суму 13706053,31 грн. з ПДВ.

До акту №ПРА-0003094 від 30.04.2024р. додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.05.2024р., з яких вбачається, що документ було підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису представником НЕК «Укренерго» Терещенко К.В. та представником АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Олійник О.В.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи наступні рахунки-фактури на підставі планового обсягу:

- №ПР-0005444/0518-02041-ПП від 15.01.2024р. на суму 8524526,41 грн. з ПДВ;

- №ПР-0005917/0518-02041-ПП від 25.01.2024р. на суму 9479768,90 грн. з ПДВ;

- №ПР-0006404/0518-02041-ПП від 05.02.2024р. на суму 10210039,74 грн. з ПДВ;

- №ПР-0007826/0518-02041-ПП від 15.02.2024р. на суму 8631246,60 грн. з ПДВ;

- №ПР-0008370/0518-02041-ПП від 25.02.2024р. на суму 8384317,31 грн. з ПДВ;

- №ПР-0008883/0518-02041-ПП від 05.03.2024р. на суму 7672935,46 грн. з ПДВ;

- №ПР-0009879/0518-02041-ПП від 15.03.2024р. на суму 8154520,66 грн. з ПДВ;

- №ПР-0010371/0518-02041-ПП від 25.03.2024р. на суму 7834391,81 грн. з ПДВ;

- №ПР-0010854/0518-02041-ПП від 05.04.2024р. на суму 7672731,22 грн. з ПДВ;

- №ПР-0011832/0518-02041-ПП від 15.04.2024р. на суму 4307955,44 грн. з ПДВ;

- №ПР-0012313/0518-02041-ПП від 25.04.2024р. на суму 4670622,54 грн. з ПДВ;

- №ПР-0012796/0518-02041-ПП від 06.05.2024р. на суму 4727475,32 грн. з ПДВ.

Всі вищенаведені акти приймання-передачі та рахунки були направлені відповідачу за допомогою Сервісу «Аскод-онлайн».

Доказів сплати заборгованості за актами №ПРА-0001512 від 31.01.2024р., №ПРА-0002009 від 29.02.2024р., №ПРА-0002577 від 31.03.2024р., №ПРА-0003094 від 30.04.2024р. матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, позивач наполягає на тому, що станом на момент пред`явлення позову відповідач має заборгованість за надані послуги з передачі електричної енергії за Договором №0518-02041-ПП від 01.01.2024р. у січні квітні 2024 року в розмірі 90270530,14 грн.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а також звернення позивача до суду з даним позовом.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено судом, 01.01.2024р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір №0518-02041-ПП, шляхом акцептування НЕК «Укренерго» заяви АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про приєднання до умов Договору надання послуг з передачі електричної енергії.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до положень частини першої статті 903 цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, позивачем було долучено до матеріалів справи акти приймання-передачі №ПРА-0001512 від 31.01.2024р., №ПРА-0002009 від 29.02.2024р., №ПРА-0002577 від 31.03.2024р., №ПРА-0003094 на загальну суму 90270530,14 грн., які було підписано кваліфікованими електронними підписами представників сторін.

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що критично ставиться до наданих позивачем документів та вважає їх неналежними та недопустимими.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис - це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі (стаття 4 названого Закону).

Статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» закріплено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»: електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Частиною 4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» також передбачено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Також, суд акцентує увагу на тому, що умовами п.10.4 Договору сторони добровільно погодили можливість підписання будь-яких документів, в тому числі актів приймання-передачі, в електронній формі з використанням електронного підпису.

Враховуючи наявність в матеріалах справи протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису представників сторін, суд не вбачає будь-яких обґрунтованих підстав ставити під сумнів факт належного підписання зазначених актів. Одночасно, суд зауважує, що жодною із сторін не було подано заперечень з приводу повноважності представників товариств на підписання таких актів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт підписання актів приймання-передачі послуг за спірний період, що за умовами п.1.4 кожного з підписаного акту свідчить про відсутність претензії Користувача до ОСП стосовно наданої послуги.

Втім, під час розгляду даної справи відповідачем неодноразово було висловлено незгоду щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості. Так, відповідач наполягає на тому, що позивач здійснює передачу та транспортування електричної енергії (власну господарську діяльність) використовуючи мережі відповідача, покладаючи всі втрати, які виникають під час передачі електричної енергії такими мережами на відповідача. Окрім того, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» зазначає про те, що позивач, порушуючи Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 09.11.2017 №1388 (із змінами), здійснює комерційні нарахування відповідачу вартості ТВЕ за цінами балансуючого ринку, в тому числі вартість втрат в транзитних ЛЕП. Порід із цим, ані контррозрахунку суми заборгованості, ані обґрунтованих пояснень з приводу того, яка сама сума має на думку відповідача бути віднесена на баланс позивача, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до матеріалів справи не надало.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що за умовами п.6.5 Договору Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач оскаржував зазначені в актах приймання-передачі вартість та/або фактичний обсяг Послуги. Про незгоду з вартістю отриманих послуг відповідачем було заявлено вже під час перебування справи в провадженні господарського суду. Доказів протилежного відповідачем надано не було.

З цього приводу, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), а отже, і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки.

Добросовісність (bona fides) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №185/446/18, від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21).

Окрім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини "venire contra factum proprium" міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/9397/20, від 10.04.2019 у справі №390/34/17).

Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами. Вказаний принцип "estoppel", зокрема застосовано в практиці Європейського суду з прав людини (зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі "Хохліч проти України" (заява №41707/98).

Здійснюючи тлумачення доктрини "venire contra factum proprium", Верховний Суд у постанові від 12.01.2022 справі №520/13586/18 сформулював висновок про те, що якщо особа, яка має право оскаржити документ (наприклад, свідоцтво про право на спадщину) чи юридичний факт (зокрема, правочин, рішення органу юридичної особи), висловилася або дала зрозуміти своєю поведінкою, що не буде реалізовувати право на оскарження, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба надалі реалізувати право на оскарження суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

З огляду на вищенаведене, суд зауважує, що в даному випадку поведінка відповідача під час розгляду справи в господарському суді підпадає під ознаки суперечливої, адже не узгоджується з попередньою позицією, що полягала у добровільному прийнятті на себе зобов`язань за Договором №0518-02041-ПП від 01.01.2024р. та підписанні усіх актів приймання-передачі за спірний період без будь-яких зауважень, в тому числі щодо вартості та фактичного обсягу наданої Послуги.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 року набув чинності Закон України від 20.09.2019р. №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У відповідності до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, надані НЕК «Укренерго» на підтвердження факту належного надання позивачем відповідачу послуг з передачі електричної енергії за Договором у обсязі та за ціною, погодженою сторонами у актах приймання-передачі, є більш вірогідними порівняно з доказами, наданими відповідачем на їх спростування.

Таким чином, оскільки доказів сплати заборгованості суду не надано, наявність заборгованості відповідачем не спростовано, то відповідно розмір заявленої позивачем заборгованості у розмірі 90270530,14 грн. є обґрунтований, а позовні вимоги в цій частині такі, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 247159,49 грн. та 3% річних у сумі 612588,70 грн., суд виходить з такого.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування процентів та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер та, відповідно, особа не може бути звільнена від сплати процентів річних та інфляційних втрат у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема на підставі статті 617 Цивільного кодексу України.

Відповідно до наданого розрахунку позивачем заявлено до стягнення 3% річних, а саме:

- на заборгованість у розмірі 8524526,41 грн. 3% річних за період прострочення з 19.01.2024р. по 28.01.2024р. у розмірі 6987,32 грн.;

- на заборгованість у розмірі 18004295,31 грн. 3% річних за період прострочення з 29.01.2024р. по 08.02.2024р. у розмірі 16233,38 грн.;

- на заборгованість у розмірі 28214335,05 грн. 3% річних за період прострочення з 09.02.2024р. по 15.02.2024р. у розмірі 16188,55 грн.;

- на заборгованість у розмірі 28214335,06 грн. 3% річних за період прострочення з 16.02.2024р. по 18.02.2024р. у розмірі 6937,95 грн.;

- на заборгованість у розмірі 36845581,66 грн. 3% річних за період прострочення з 19.02.2024р. по 28.02.2024р. у розмірі 30201,30 грн.;

- на заборгованість у розмірі 45229898,97 грн. 3% річних за період прострочення з 29.02.2024р. по 08.03.2024р. у розмірі 33366,32 грн.;

- на заборгованість у розмірі 52902834,43 грн. 3% річних за період прострочення з 09.03.2024р. по 15.03.2024р. у розмірі 30354,09 грн.;

- на заборгованість у розмірі 52902833,79 грн. 3% річних за період прострочення з 16.03.2024р. по 18.03.2024р. у розмірі 13008,89 грн.;

- на заборгованість у розмірі 61057354,45 грн. 3% річних за період прострочення з 19.03.2024р. по 28.03.2024р. у розмірі 50047,01 грн.;

- на заборгованість у розмірі 68891746,26 грн. 3% річних за період прострочення з 29.03.2024р. по 08.04.2024р. у розмірі 62115,51 грн.;

- на заборгованість у розмірі 76564477,48 грн. 3% річних за період прострочення з 09.04.2024р. по 15.04.2024р. у розмірі 43930,44 грн.;

- на заборгованість у розмірі 76564476,83 грн. 3% річних за період прострочення з 16.04.2024р. по 18.04.2024р. у розмірі 18827,33 грн.;

- на заборгованість у розмірі 80872432,27 грн. 3% річних за період прострочення з 19.04.2024р. по 28.04.2024р. у розмірі 66288,88 грн.;

- на заборгованість у розмірі 85543054,81 грн. 3% річних за період прострочення з 29.04.2024р. по 08.05.2024р. у розмірі 70117,26 грн.;

- на заборгованість у розмірі 90270530,13 грн. 3% річних за період прострочення з 09.05.2024р. по 15.05.2024р. у розмірі 51794,57 грн.;

- на заборгованість у розмірі 90270530,14 грн. 3% річних за період прострочення з 16.05.2024р. по 28.05.2024р. у розмірі 96189,91 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних здійснений позивачем, суд визнає його частково не вірним, оскільки позивачем неправильно зазначено початок періоду на нарахування 3% річних, а саме на суму 18004295,31 грн. за період з 29.01.2024р. по 08.02.2024р., на суму 36845581,66 грн. за період з 19.02.2024р. по 28.02.2024р. та на суму 85543054,81 грн. за період з 29.04.2024р. по 08.05.2024р.

Умовами п.6.2 Договору сторони погодили, що Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:

1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду:

3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі (п. 6.4 Договору).

Відповідно до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вищевикладене, судом було встановлено, що правильним є наступний розрахунок:

- на суму 18004295,31 грн. за період з 30.01.2024р. (28.01.2024р. строк виконання зобов`язання - вихідний (неділя), остаточний розрахунок 29.01.2024р.) по 08.02.2024р., розмір 3% річних становить 14757,62 грн.;

- на суму 36845581,66 грн. за період з 20.02.2024р. (18.02.2024р. строк виконання зобов`язання - вихідний (неділя), остаточний розрахунок 19.02.2024р.) по 28.02.2024р., розмір 3% річних становить 27181,17 грн.;

- на суму 85543054,81 грн. за період з 30.04.2024р. (28.04.2024р. строк виконання зобов`язання - вихідний (неділя), остаточний розрахунок 29.04.2024р.) по 08.05.2024р., розмір 3% річних становить 63105,53 грн.

Провівши власний перерахунок за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" заявлених до стягнення 3% річних судом встановлено, що загальний розмір цих вимог складає 601081,08 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню частково на суму 601081,08 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 247159,49 грн. є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у загальному розмірі 91118770,71 грн., з яких: основна заборгованість у сумі 90270530,14 грн., 3% річних у сумі 601081,08 грн. та інфляційне збільшення у сумі 247159,49 грн.

Стосовно клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зокрема, згідно із ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002р. у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018р. у справі №920/199/16.

Заявляючи про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на наступні обставини:

- АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших;

- через постійні ворожі обстріли практично всіх районів Донецької області, частина мереж АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності Донецького регіону;

- внаслідок тимчасової окупації та проведенням активних бойових дій з 24.02.2022 та по теперішній час, товариство фактично позбавлене можливості здійснювати управління діяльністю та доступу до більшої частини об`єктів енергетики, задіяних у процесі надання послуг з розподілу електричної енергії, розпоряджатися майном, технологічними транспортними засобами, товарно-матеріальними цінностями та документацією в структурних підрозділах, що розташовані на території: м. Волноваха, м. Маріуполь, м. Лиман, м. Святогірськ, с. Сонячне, п. Ольгинка, с. Рівнопіль, с. Рибинське, с. Степове, с. Новопетрівка, смт. Ялта, смт. Мангуш, смт. Нікольське, с. Зелений Яр, с. Малоянисоль, смт. Новотроїцьке, смт. Зарічне, смт. Дробишево, с. Зелена долина, с. Білогорівка, с. Коровій Яр, с. Яцьківка, смт. Миронівський, смт. Дробишеве, смт. Богородичне та інш.;

- внаслідок вищезазначених подій товариством були втрачені власні розподільчі мережі та доступ до мережі споживачів в населених пунктах розташованих на територіях: Маріупольської ОТГ, Великоновоселківської СТГ, Волноваської МТГ, Вугледарської МТГ, Комарської СТГ, Мирненської СТГ, Ольгинської СТГ, Старомлинівської СТГ, Хлібодарівської СТГ, Часовоярської МТГ, Андріївської СТГ, Іллінівської СТГ, Лиманської МТГ, Миколаївської МТГ, Олександрівської СТГ, Святогірської МТГ, Черкаської СТГ, Кальчицької СТГ, Мангушської СТГ, Нікольської СТГ, Сартанської СТГ, частково на територіях Покровського, Краматорського, Бахмутського та Слов`янського районів;

- постановою ВПВРВ від 29.06.2022р. за виконавчим провадженням №51833760 арештовано всі рахунки підприємства, а отже, як зазначає відповідач, на сьогоднішній день фактично заблоковано усю господарську діяльність підприємства, що унеможливлює здійснення будь-яких виплат, в т.ч. погашення заборгованості перед кредиторами;

- станом на 01.06.2024р. дебіторська заборгованість за рішеннями суду на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» становить більше 1,5 млрд. грн. Несвоєчасні розрахунки клієнтів відповідача за отримані послуги з розподілу електричної енергії, зокрема, є причиною порушення АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» умов Договору щодо здійснення своєчасних розрахунків з позивачем.

З урахуванням наведених обставин, відповідач наголошує на тому, що стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості по справі №905/811/24, на сьогодні може привести до ще більшого погіршення його фінансового стану та до неспроможності виконання вкрай важливих функцій товариства, в тому числі з підтримки енергосистеми в опалювальний період.

Поряд із цим, відповідач просить суд врахувати той факт, що підприємство вживає всіх доступних заходів для реалізації можливості реального виконання судового рішення, зокрема, у посиленому режимі здійснює претензійно-позовну роботу, що направлена на стягнення дебіторської заборгованості з недобросовісних контрагентів.

На підтвердження своєї позиції відповідачем було долучено відповідні докази, зокрема, звіт про фінансові результати, накази про тимчасове зупинення діяльності, постанови виконавчої служби про арешт майна відповідача та перелік пошкодженого майна в результаті бойових дій.

В свою чергу, позивач заперечує проти відстрочення виконання рішення у цій справі та наполягає на тому, що фінансове становище відповідача е результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки. Також, НЕК «Укренерго» акцентує увагу на тому, що впровадження воєнного стану в Україні, не може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, так як наслідки, спричинені вторгненням РФ в Україну, мають загальний характер та у повній мірі стосуються обох сторін, як відповідача, так і позивача.

Дослідивши доводи сторін, суд вважає, що відповідачем було надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності підприємства.

Поряд із цим, вирішуючи питання з приводу можливості відстрочення виконання рішення у цій справі, суд вважає за необхідне захистити інтереси обох сторін, в тому числі і позивача, який безумовно також зазнає негативних наслідків, спричинених військовою агресією.

Враховуючи вищенаведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що справедливим та таким, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде часткове задоволення заяви АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» в частині надання відстрочення виконання рішення у даній справі до 30.05.2025 року, що в свою чергу дозволить відповідачу акумулювати грошові кошти та виконати вкрай важливу функцію з підтримки енергосистеми Донецького регіону в опалювальний період.

У відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 42, 74, 76, 129, 165, 178, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м.Покровськ про стягнення заборгованості в сумі 91130278,33 грн., з яких: основна заборгованість в сумі 90270530,14 грн., 3% річних в сумі 612588,70 грн. та інфляційне збільшення в сумі 247159,49 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ) основну заборгованість в сумі 90270530,14 грн., 3% річних в сумі 601081,08 грн., інфляційне збільшення в сумі 247159,49 грн., всього заборгованість в сумі 91118770,71 грн., судовий збір в сумі 847732,93 грн., відстрочивши виконання рішення до 30.05.2025 року.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 13.11.2024р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 13.11.2024р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина