РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2024Справа №910/8862/24

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 42 407,93 грн,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 42 407,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №-10-00 від 12.04.2024 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216832691, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 42 407,93 грн покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 відкрито провадження у справі №910/8862/24; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 про відкриття провадження у справі №910/8862/24 була доставлена до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" 22.07.2024 о 20 год. 25 хв., про що судом було отримано інформацію 23.07.2024 о 10 год. 17 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду від 22.07.2024 вручена відповідачу 23.07.2024.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі №910/8862/24 встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" повинне було подати відзив на позов у строк до 07.08.2024 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

12.04.2024 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Н-Транс" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-00 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортними засобами, зокрема автомобілем Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 .

07.05.2024 близько 18 год. 10 хв. на 14 км по Житомирському шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Accent, не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen ID.4, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №759/10466/24, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивачем на підставі страхового акту №2364686-1 від 29.05.2024, розраховано страхове відшкодування з урахуванням виставленого Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем (основним видом діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) рахунку №2177503 від 21.05.2024 на суму 42 815,63 грн та виконано свої зобов`язання за Договором з відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів на рахунок ФОП Ритко Д.В. у сумі 42 407,93 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №32581 від 29.05.2024.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №759/10466/24, спірна ДТП, внаслідок якої було завдано шкоду автомобілю Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася з вини водія автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216832691, що підтверджується інформацією з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо вказаного полісу.

Договором (полісом) №ЕР/216832691 передбачено, що франшиза становить - 0, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 160 000,00 грн.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 07.05.2024.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за Договором, позивачем було надано суду страховий акт №2364686-1 від 29.05.2024, виставлений Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем рахунок №2177503 від 21.05.2024 на суму 42 815,63 грн, розрахунок суми страхового відшкодування, підписаний Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Транс" (страхувальник) наряд-замовлення №385251/122184259 від 02.07.2024 і платіжну інструкцію №32581 від 29.05.2024 на суму 42 407,93 грн з призначенням платежу - страхове відшкодування згідно страхового акту №2364686-1 від 29.05.2024 та договору №-10-00 від 12.04.2024, страхувальник ТОВ "Н-Транс", заява від 16.05.2024, рахунок №2177503 від 21.05.2024.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Як вбачається із платіжної інструкції №32581 від 29.05.2024, виплачені в якості страхового відшкодування за Договором кошти у розмірі 42 407,93 грн були перераховані на рахунок Фізичної особи-підприємця Ритко Дмитра Валерійовича.

У суду відсутні будь-які підстави вважати, що Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем (основним видом діяльності якої за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) не було виконано відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля після одержання від позивача суми коштів, необхідної для такого ремонту.

Навпаки, виконання Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем ремонту автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується підписаним Фізичною особою-підприємцем Ритко Дмитром Валерійовичем та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Транс" (страхувальником / власником) нарядом-замовлення №385251/122184259 від 02.07.2024, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля склала 42 407,93 грн.

Судом враховано, що позивачем заявлено до стягнення суму матеріального збитку без урахування податку на додану вартість. Такі висновки суду базуються на тому, що сума, перерахована згідно платіжної інструкції №32581 від 29.05.2024, дорівнює сумі, зазначеній у наряді-замовленні №385251/122184259 від 02.07.2024, в останньому вказано, що вартість робіт з ремонту автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , без урахування ПДВ складає 42 407,93 грн.

Отже, фактично позивачем сплачено страхувальнику за Договором страхове відшкодування у загальному розмірі 42 407,93 грн.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва серії СТТ №889286 про державну реєстрацію транспортного засобу рік випуску автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 2022, а відтак на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував 7 років, тому відшкодованою підлягають витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що дорівнює нулю.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen ID.4, державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 42 407,93 грн.

Враховуючи визначені полісом №ЕР/216832691 розмір франшизи - 0 та ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000,00 грн., встановлений судом розмір вартості відновлювального ремонту, право на відшкодування якого перейшло до позивача, - 42 407,93 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 42 407,93 грн.

На підтвердження виконання вимог ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо звернення до страховика за полісом із заявою на виплату страхового відшкодування (вих. №2432/2024/ел/ТС від 30.05.2024), позивачем надано суду роздруківку електронного листа, з якого вбачається, що представником Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 30.05.2024 о 15 год. 35 хв. було направлено електронний лист із вкладенням заяви №2432/2024/ел/ТС на електронну пошту .

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом враховано, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що веб-сторінка Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" знаходиться за посиланням www.etalon.ua, в той час як на вказаній веб-сторінці вказано, що електронною адресою відповідача є .

З огляду на наведене, суд доходить до висновку, що електронна адреса є електронною поштою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон".

З огляду на наведене, суд приймає надану позивачем роздруківку електронного листа як належний доказ направлення 30.05.2024 Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" заяви на виплату страхового відшкодування (вих. №2432/2024/ел/ТС від 30.05.202).

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відтак, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" повинне було сплатити Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО" кошти в розмірі 42 407,93 грн до 28.08.2024 включно.

Однак, відповідачем не надано суду доказів на спростування твердження позивача, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" не здійснено відшкодування шкоди (в тому числі, після звернення позивача до суду із даним позовом).

Натомість, частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 42 407,93 грн підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано, а відтак Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" є таким, що прострочило виконання свого зобов`язання із сплати страхового відшкодування у розмірі 42 407,93 грн з 29.08.2024.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" підлягають задоволенню повністю, а з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 42 407,93 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 14, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування у розмірі 42 407 (сорок дві тисячі чотириста сім) грн 93 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 13.11.2024.

Суддя Р.В. Бойко