ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 вересня 2024 рокуСправа № 921/649/23
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
за участю секретаря судового засідання Крутіної Ю.С.
розглянув матеріали справи
за заявою боржника ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1
про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства
Кредитор: Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ
Кредитор: Головне управління ДПС у Тернопільській області, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,
Кредитор: Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК", вул. Сахарова, 78, м. Львів,
Кредитор: Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК", вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ.
Кредитор: Акціонерне товариство "Сенс Банк", вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ
за участю учасників судового процесу:
арбітражний керуючий Хомич Р.В. ( участь в режимі відеоконференції).
від кредитора Акціонерного товариства "Кредобанк" : Павленко С.В. - адвокат (участь в режимі відеоконференції).
Учасникам судового процесу оголошено склад суду.
Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється відповідно до статті 222 ГПК України.
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.
В судовому засіданні 17.09.2024 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
28.09.2023 фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2023, для розгляду справи визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, прийнято до розгляду та підготовче засідання призначено на 19.10.2023.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2023 відкрито провадження у справі №921/649/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Хомича Р.В. та призначено попереднє засідання на 14.12.2023.
З метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 19.10.2023 судом здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 25.01.2024 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів у справі № 921/649/23 відносно фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме:
- Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" в розмірі 125 306,13 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 119 938,13 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Акціонерного товариства "Кредобанк " в розмірі 249 702,86 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 244 334,86 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Головного управління ДПС у Тернопільській області в розмірі 30 472,20 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 25 104,20 грн (податковий борг) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" в розмірі 93 892,24 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 88 524,24 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів:
- Акціонерного товариства "Сенс Банк" в розмірі 87 735,88 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 82 367,88 грн ( заборгованість) - до другої черги реєстру вимог кредиторів.
Засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, призначено на 29.02.2024.
Ухвалою суду від 20.03.2024 затверджено план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , схвалений зборами кредиторів - 04 березня 2024 року та боржником. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича.
15.07.2024 арбітражний керуючий Хомич Р.В. звернувся Господарського суду Тернопільської області з заявою (вх. № 5588) щодо затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого у справі №921/649/23 за виконання повноважень керуючого реструктуризацією та пропорційне стягнення з кредиторів, долучивши при цьому звіт №2 про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого.
19.07.2024 та 09.08.2024 (повторно) кредитор - Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою про закриття провадження у справі №921/649/23 з підстав, викладених в них (відповідно вх. № 5781 та вх.№6319).
Також, 19.07.2024 представник кредитора - Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" надіслано до суду заяву (вх.№5783), в якій просить повернути без розгляду заяву арбітражного керуючого Хомича Р.В. щодо стягнення коштів з кредиторів. Винести і направити до Міністерства юстиції України окрему ухвалу щодо оцінки зловживанням арбітражного керуючого Хомича Р.В. процесуальними правами у справі.
Ухвалою суду від 23.08.2024 прийнято заяву (вх. №5588 від 15.07.2024) арбітражного керуючого Хомича Р.В. та заяву (вх. №5781 від 19.07.2024) кредитора - Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" у справі №921/649/23 до розгляду. Призначено судове засідання у справі №921/649/23 на 12.09.2024.
Протокольною ухвалою від 12.09.2024 судове засідання відкладено на 17.09.2024.
Представник боржника в судове засідання не з"явився.
Арбітражний керуючий Хомич Р.В. в судове засідання з"явився, підтримав заяву щодо затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого у справі №921/649/23 за виконання повноважень керуючого реструктуризацією та пропорційне стягнення з кредиторів.
В обґрунтування заяви арбітражний керуючий Хомич Р.В. зазначає, що заявлена до стягнення з кредиторів сума основної грошової винагороди арбітражного керуючого в розмірі 31 256,77 грн, нарахована ним за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 921/649/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 за період, наступний після оплаченого боржником в порядку авансування винагороди періоду виконання повноважень у даній справі (з 19.01.2024 по 20.03.2024).
Враховуючи, що джерела виплати грошової винагороди арбітражного керуючого за вказаний період (понад 3 проавансовані боржником місяці виконання повноважень) не були визначені, фонд авансування винагороди арбітражного керуючого кредиторами не створювався, арбітражний керуючий Хомич Р.В. вважає наявними підстави для покладення на кредиторів обов`язку сплати відповідної основної грошової винагороди арбітражного керуючого.
Також, арбітражним керуючим Хомичем Р.В. надіслано заяву про долучення додаткових доказів, а саме платіжні документи щодо оплати /виконання боржником плану реструктуризації та письмові пояснення (вх. № 6793 від 28.08.2024).
Представник кредитора АТ "Кредобанк" в судове засідання з"явився, заперечив щодо заяви арбітражного керуючого Хомича Р.В. вважає, що винагорода арбітражного керуючого має стягуватись безпосередньо з боржника.
Також, у судовому засіданні - 12.09.2024 зазначив щодо поданої заяви про закриття провадження у справі №921/649/23, від якої відмовляється в усній формі, про що відображено у протоколі судового засідання.
Інші кредитори в судове засідання не з"явилися.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.
Щодо заяви АТ "КРЕДОБАНК" про закриття провадження у справі №921/649/23, суд встановив таке.
В обґрунтування заяви, кредитор зазначив підстави, зокрема щодо невиконання боржником затвердженого плану реструктуризації боргів боржника у справі №921/649/23, посилаючись на статтю 128 Кодексу України з процедур банкрутства.
Як слідує з матеріалів справи, боржником виконується затверджений судом план реструктуризації, що підтверджується платіжними документами ( містяться в матеріалах справи).
Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні - 12.09.2024 самим представником кредитора АТ "КРЕДОБАНК", про що останнім заявлено заяву (викладену в усній формі) про відмову від заяви про закриття провадження у справі, про що зафіксовано у відповідному протоколі судового засідання.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у поданій заяві, слід відмовити у зв"язку з її необґрунтованістю.
Щодо затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Хомича Р.В. у справі №921/649/23 за виконання повноважень керуючого реструктуризацією та пропорційне стягнення з кредиторів, суд встановив таке.
Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат, понесених під час виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність), визначено положеннями статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
Частиною 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Згідно частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.3, ч.4, ч.7 статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частина 2 статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч.6).
На засіданні зборів кредиторів боржника, які відбулись 19.03.2024, арбітражний керуючий Хомич Р.В. звітував про нарахування і виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №921/649/23 за період з 19.10.2023 по 20.03.2024 в сумі 71 516,77 грн , долучивши при цьому звіт №2.
Звіт №2 про нарахування і виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №921/649/23 за період з 19.10.2023 по 20.03.2024 в сумі 71 516,77 грн схвалено зборами кредиторів боржника, про що свідчить Протокол засідання зборів кредиторів боржника від 19.03.2024 № 2.
Як вбачається зі змісту Протоколу, кредитори у справі проголосували щодо схвалення звіту про нарахування і виплату грошової винагороди у справі №921/649/23 наступним чином: кредитор АТ "Кредобанк" - "за"; кредитор ГУ ДПС у Тернопільській області "за" ; АТ "Таскомбанк" - "за"; кредитор "Універсал Банк" - "утриматись" та кредитор " АТ "Сенс Банк" "утриматись".
Неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №5019/2862/11, від 04.06.2019 у справі №Б-24/172-09, постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі №11/5025/46/12.
Затверджуючи звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутством.
Суд зазначає, що порядок визначення та сплати грошової винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого передбачено нормами Кодексу України з процедур банкрутства.
З системного аналізу норм чинного законодавства про банкрутство вбачається, що суд при прийнятті рішень не пов`язаний лише з рішенням комітету кредиторів.
Як роз`яснено п. 57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу, та що суд повинен давати оцінку цим рішенням та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, тобто суд оцінює рішення комітету кредиторів нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.
Ухилення комітету кредиторів від голосування щодо схвалення звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого не може бути самостійною підставою для відмови у затвердженні такого звіту судом.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідні схвалення та погодження зборами/комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу КУзПБ господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню.
Судом встановлено, що арбітражний керуючий Хомич Р.В. виконував повноваження керуючого реструктуризацією боржника у даній справі про неплатоспроможність у період з 19.10.2023 по 20.03.2024.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок Господарського суду Тернопільської області кошти у розмірі 14 830,00 грн для авансування винагороди арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність, що підтверджується відповідними платіжними документами.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.12.2023 здійснено виплату основної винагороди арбітражному керуючому Хомичу Р.В. за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боржника у справі №921/649/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 у розмірі 14 830,00 грн.
В той же час, провадження у даній справі про неплатоспроможність Боржника, на стадії реструктуризації боргів боржника тривало з 19.10.2023 до 20.03.2024 (до затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 і припинення повноважень арбітражного керуючого Хомича Р.В. як керуючого реструктуризацією боржника); повноваження керуючого реструктуризацією боржника арбітражним керуючим Хомичем Р.В. виконувались безперервно.
Отже, загальний період виконання арбітражним керуючим Хомичем Р.В. повноважень у даній справі, який залишився неоплаченим, становить з 19.01.2024 по 20.03.2024.
Кредиторами у даній справі є АТ "Кредобанк", Головне управління ДПС у Тернопільській області, АТ "Універсал Банк", "АТ "Таскомбанк" та АТ "Сенс Банк", грошові вимоги яких визначено ухвалою попереднього засідання від 25.01.2024 в наступному розмірі:
- Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" в розмірі 125 306,13 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 119 938,13 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Акціонерного товариства "Кредобанк " в розмірі 249 702,86 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 244 334,86 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Головного управління ДПС у Тернопільській області в розмірі 30 472,20 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 25 104,20 грн (податковий борг) до другої черги реєстру вимог кредиторів;
- Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" в розмірі 93 892,24 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 88 524,24 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів:
- Акціонерного товариства "Сенс Банк" в розмірі 87 735,88 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368 ,00 грн витрат на оплату судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та 82 367,88 грн ( заборгованість) - до другої черги реєстру вимог кредиторів.
Оцінивши обсяг роботи, виконаної арбітражним керуючим Хомичем Р.В. вбачається, що останнім обов`язки, покладені на нього Кодексом України з процедур банкрутства, виконувалися належним чином: складено реєстр вимог кредиторів; вчинено дії, направлені на виявлення майна, яке підлягає державній реєстрації, та іншої інформації про боржника; проведено інвентаризацію майна боржника; подано до суду звіти; подано план реструктуризації боргів боржника; прийнято участь у судових засіданнях, тощо.
За час виконання арбітражним керуючим Хомичем Р.В. повноважень керуючого реструктуризацію у справі про неплатоспроможність дії чи бездіяльність арбітражного керуючого кредиторами у цій справі не оскаржувалися; жодних скарг і зауважень на діяльність арбітражного керуючого Хомича Р.В. в процедурі реструктуризації боргів у справі від кредиторів не надходило.
Судом встановлено, що грошова винагорода арбітражного керуючого становить тільки суму основної грошової винагороди за здійснені повноваження керуючого реструктуризацією та визначається в загальному розмірі 71 516,77 грн, зокрема:
- 40 260,00 грн за період здійснення/виконання повноважень керуючого реструктуризацією з 19.10.2023 по 18.01.2024 ( 3 місяці виконання повноважень підлягають оплаті за рахунок авансованих боржником грошових коштів, на підставі Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 06.04.2023 укладеного між ОСОБА_2 , як арбітражний керуючий та Мостовим Віктором Володимировичем);
- 31 256,77 грн за період здійснення/виконання повноважень керуючого реструктуризацією з 19.01.2024 по 20.03.2024 (понад 3 місяці виконання повноважень, джерела виплати яких відсутні / не визначені, включно по день припинення повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі №921/649/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Хомича Р.В., у зв`язку із затвердженням плану реструктуризації).
Перевіривши наданий арбітражним керуючим Хомичем Р.В. в звіті № 2 розрахунок основної грошової винагороди арбітражного керуючого у справі № 921/649/23 за період з 19.01.2024 по 20.03.2024, суд дійшов висновку про те, що вказаний розрахунок є обґрунтованим і арифметично правильним та таким, що відповідає приписам Кодексу України з процедур банкрутства.
Враховуючи наведене, та те, що звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого на суму 31 256,77 грн, відповідає вимогам закону, суд дійшов висновку про його затвердження.
Так, згідно зі статтею 30 КУзПБ за результатами розгляду господарським судом заяви арбітражного керуючого про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, такий звіт має затверджуватися ухвалою суду.
Правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 31.05.2022 у справі № 902/121/17.
Суд зазначає, що у справі про банкрутство суд може самостійно приймати рішення стосовно виду та інтенсивності судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Кодексом України з процедур банкрутства, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
При цьому, судова дискреція (судовий розсуд) повинна реалізовуватись судом з урахуванням принципів диспозитивності та пропорційності в господарському судочинстві та рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Щодо стягнення з кредиторів грошової винагороди арбітражного керуючого, суд зазначає наступне.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
За приписами пункту 3 частини 1статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Як визначено статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.
Тобто, надання послуг арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо КУзПБ встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого, а також її черговості.
Конституцією України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом ( стаття 43 Основного закону).
Так, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2023 у справі №921/649/23 призначено керуючим реструктуризацією - арбітражного керуючого Хомича Р.В.
Отже, повноваження керуючого реструктуризацією у справі 921/649/23, арбітражний керуючий Хомич Р.В. виконував з 19.10.2023.
Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) визначено положеннями статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
Частинами 2, 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення). Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.
Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
Наведені приписи свідчать, що Кодексом визначено декілька джерел отримання арбітражним керуючим грошової винагороди під час виконання своїх повноважень у процедурі банкрутства.
Так, однією з передбачених форм дієвої участі кредиторів у справі про банкрутство є реалізація ними правомочностей на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, відтак нестворення такого фонду, за об`єктивної відсутності інших джерел відшкодування витрат арбітражного керуючого, зокрема зі сплати судового збору за заявами про визнання недійсними правочинів боржника, витребування майна з чужого незаконного володіння тощо може вплинути на ефективність здійснення ліквідаційної процедури, що матиме відповідні наслідки і для кредиторів боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 5002-17/1718/2011.
При цьому, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство ( неплатоспроможність) , правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство ( неплатоспроможність).
Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б та від 26.02.2019 у справі № 12/23-Б.
Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 902/626/20.
Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням погашення боргів боржника, зокрема, витрат на оплату праці арбітражного керуючого.
Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі №916/1503/17.
Джерела виплати решти суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Хомича Р.В. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі № 921/649/23, за період з 19.01.2024 по 20.03.2024 (тобто понад 3 місяці виконання повноважень), в розмірі 31 256,77 грн на даний час невизначені / відсутні, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого зборами кредиторів не створено.
У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.
Висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного суду від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, № 05/5026/1809/2012 від 16.01.2018.
Відповідно до статті 43 Конституції України, використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно частини 2 статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить ст. 43 Конституції України.
Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
Правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.
Крім цього, постановою Верховного Суду від 22.08.2023 у справі № 903/160/22, надано правову оцінку можливості, законності та підставності стягнення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника фізичної особи, за результатами процедури реструктуризації, зокрема: " відмова від оплати винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.
Можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи".
Отже доводи кредитора АТ "КРЕДОБАНК" про необхідність стягнення несплаченого розміру винагороди арбітражного керуючого з боржника суперечать зазначеній правовій позиції Верховного Суду, у зв`язку з чим підлягають відхиленню.
Крім цього, суд зазначає, що отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про неплатоспроможність.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).
Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (у даній справі конституційне право керуючого реалізацією на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.
Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг арбітражного керуючого має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.
Відсутність авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати, як примушування до безоплатної праці в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів та суперечить статті 43 Конституції України.
Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про неплатоспроможність.
Судом встановлено, що арбітражним керуючим Хомичем Р.В. дотримано обов`язок щодо здійснення всієї повноти дій, що передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.
Разом із тим, відсутність у боржника будь-якого майна, за рахунок реалізації якого можливе погашення грошової винагороди арбітражному керуючому за період виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією, не створення кредиторами боржника відповідного грошового фонду, не позбавляє арбітражного керуючого права на заробітну плату та не звільняє кредиторів від обов`язку сплатити керуючому реструктуризації грошову винагороду за виконання роботи.
Згідно плану реструктуризації боргів боржника у редакції від 04.03.2024, який погоджений боржником, схвалений зборами кредиторів (протокольне рішення № 2 від 19.03.2024) розділом "6", а також згідно реєстру вимог кредиторів визначено, що загальна сума грошових вимог/процесуальних витрат у справі №921/649/23 (100%) становить 587 103,31 грн, з яких:
АТ "Таскомбанк" (21,34%): 125 306, 13 грн,
АТ " Кредобанк " (42,53%): 249 702, 86 грн,
АТ " Універсал Банк " (15,99%): 93 892, 24 грн,
Головне управління ДПС у Тернопільській області (5,19%): 30 472, 20 грн,
АТ "Сенс Банк" (14,95%): 87 735, 88 грн.
Отже, суми, які підлягають стягненню з кредиторів, як частина основної грошової винагороди арбітражного керуючого визначені наступним чином: загальна сума невиплаченої основної винагороди: 31 256,77 грн (100%), з яких:
АТ "Таскомбанк" (21,34%): 6 670,20 грн,
АТ " Кредобанк " (42,53%): 13 293,50 грн,
АТ " Універсал Банк " (15,99%): 4 997,96 грн,
Головне управління ДПС у Тернопільській області (5,19%): 1 622,22 грн,
АТ "Сенс Банк" (14,95%): 4 672,89 грн.
Перевіривши наданий арбітражним керуючим Хомичем Р.В. розрахунок заявлених до стягнення з кредиторів сум основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією боргів, судом встановлено, що вказаний розрахунок є обґрунтованим і арифметично правильним.
Враховуючи наведене, суд вважає правомірним покладення оплати грошової винагороди арбітражного керуючого Хомича Р.В. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на кредиторів пропорційно сумам визнаних вимог, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого.
При цьому, відмова від здійснення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату послуг арбітражному керуючому можна розцінювати як відмову в можливості отримання гарантованої Законом та Кодексом оплати послуг і тим самим примушення його виконувати повноваження за відсутності оплати праці, що суперечить статті 43 Конституції України та статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на встановлені обставини відсутності будь-яких активів банкрута, які можуть бути направлені на виплату грошової винагороди, а також обставини, що фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого кредиторами не створювався, суд, керуючись принципом пропорційності суми витрат кожного із кредиторів на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого розміру визнаних їх кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність, дійшов висновку про задоволення клопотання арбітражного керуючого Хомича Р.В. про стягнення грошової винагороди за рахунок коштів кредиторів - АТ "Таскомбанк"; АТ Кредобанк"; АТ " Універсал Банк "; Головного управління ДПС у Тернопільській області та АТ "Сенс Банк".
Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого у справах про неплатоспроможність залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ.
Висновки суду про необхідність оплати грошової винагороди арбітражного керуючого за рахунок кредиторів боржника зроблені із застосуванням положень ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, та гарантій на оплату праці згідно статті 43 Конституції України.
Щодо заяви АТ "Кредобанк" про винесення і направлення до Міністерства юстиції України окремої ухвали щодо оцінки зловживанням арбітражного керуючого Хомича Р.В. процесуальними правами у справі №921/649/23, суд зазначає таке:
Статтею 246 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19, від 27.03.2024 у справі № 2-493/2003 (2-173/2003).
Отже, враховуючи викладене, суд не встановив порушень норм процесуального права, які давали б підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі щодо дій арбітражного керуючого Хомича Р.В., а тому у задоволенні заяви АТ "Кредобанк" слід відмовити.
Окрім того, суд зазначає, що кредитори не позбавлені права подати скаргу щодо перевірки діяльності арбітражного керуючого Хомича Р.В. до Міністерства юстиції України самостійно.
17.09.2024 при проголошенні скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частини ухвали ) судом зазначено дату її винесення "19" вересня 2024 року замість - "17" вересня 2024 року.
Частиною 7 статті 233 ГПК України передбачено, що виправлення в судових рішеннях повинні бути застережені перед підписом судді.
Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині ухвали до її підписання суддею.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 232, 234, 235 ГПК України, Господарський суд, -
1. У задоволенні клопотання АТ "КРЕДОБАНК" про закриття провадження у справі №921/649/23, відмовити.
2. Затвердити звіт №2 про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №921/649/23.
8. Видати накази .
9. У задоволенні заяви АТ "КРЕДОБАНК" щодо винесення і направлення до Міністерства юстиції України окремої ухвали щодо оцінки зловживанням арбітражного керуючого Хомича Р.В. процесуальними правами у справі №921/649/23, відмовити.
10.Ухвалу надіслати учасникам справи до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала суду, постановлена у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвалу підписано "14" листопада 2024 року (з врахуванням, що суддя Боровець Я.Я. в період з 23.09.2024 по 27.09.2024 перебував на навчанні, з 21.10.2024 по 23.10.2024 та з 04.11.2024 по 08.11.2024 - у відпустці та 25.10.2024 - у відрядженні).

Суддя Я.Я. Боровець