ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2024 р. Справа№ 910/293/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Муковоз В.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Панчишин А.В.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Скопич Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 (повний текст складено 12.08.2024)

у справі №910/293/24 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Vorex LLC/Ворекс ЛЛС

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "ГЛОБУС"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укргазвидобування"

про визнання банківської гарантії нікчемною та такою, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Vorex LLC/Ворекс ЛЛС звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "ГЛОБУС" про визнання банківської гарантії № 21620/32 від 07.07.2023, яка видана Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування", нікчемною та такою, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що станом на 15.12.2023 здійснив постачання всього обсягу обумовленого товару за Договором, проте 25.12.2023 АТ "Укргазвидобування" звернувся до АТ "КБ "ГЛОБУС" з вимогою про стягнення банківської гарантії, про що 29.12.2023 року позивач дізнався з SWIFT-повідомлення про стягнення банківської гарантії у зв`язку з тим, що останнім порушено строки поставки товару за Договором.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для задоволення своїх вимог за рахунок гарантії та наявні підстави для визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі №910/293/24 позов задоволено частково.

Визнано банківську гарантію № 21620/32 від 07.07.2023, видану Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" такою, що не підлягає виконанню.

В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не порушено умови поставки обумовленого товару за Договором та відсутності підстав для стягнення грошових коштів банківської гарантії №21620/23 від 07.07.2023, виданої Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС".

В той же час, оскільки позивачем не доведено нікчемності банківської гарантії, а тому суд не знайшов підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі №910/293/24 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- банківська гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого Банківською гарантією, сплачує кошти Бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов;

- позивачем не поставлено товар у строки, встановлені у договорі, чим порушено взяте на себе зобов`язання, що підтверджується актами приймання передачі товару;

- оплата за гарантією надійшла на рахунок АТ «Укргазвидобування» 10.01.2024 року, а тому в силу ст. 568 ЦК України гарантія № 21620/32 від 07.07.2023 є припиненою;

- обставини, що зазначені у наданих позивачем сертифікатах не є підставою для звільнення останнього як від виконання основного зобов`язання, так і від відповідальності за його невиконання, через те, що станом на виникнення форс-мажорних обставин, які зазначені у Сертифікаті ТПП, зобов`язання щодо поставки Товару у строк, визначеним Договором (05.11.2023 року) були виконані не вчасно, а тому AT «Укргазвидобування» правомірно скористалось своїм правом на пред`явлення вимоги за банківською гарантією.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/293/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуюча суддя; судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою суду від 02.09.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/293/24.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з рішення Вищої ради правосуддя від 05.09.2024 про звільнення судді Шевчук С.Р. з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/293/24 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

У зв`язку із зміною у складі колегії суддів, колегія суддів вважає за необхідне прийняти до свого провадження апеляційну скаргу.

16.09.2024 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі №910/293/24 та призначено справу до розгляду на 22.10.2024.

Ухвалою суду від 22.10.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.11.2024.

Явка представників сторін

Відповідач у судове засідання 05.11.2024 не з`явився, однак 05.11.2024 подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 05.11.2024 за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

до

07.08.2023 року між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (Покупець) та Vorex LLC/Ворекс ЛЛС (Постачальник) укладено Договір поставки трубної продукції (графік поставки) № UGV 421/30-23 (Договір) у відповідності до якого, постачальник зобов`язується поставити покупцеві труби обсадні, безшовні із зовнішнім діаметром 244,88 мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим з`єднанням класу «Преміум» (Товар), зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до Договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна Договору вказується у специфікації/-ях (Специфікація/-ії), яка є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є Додатком №3 до Договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 5.1. Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/-ях та графіку поставки до цього Договору.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку №4 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної. (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Згідно з пунктом 3 Специфікації №1 від 07.08.2023 року, строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару (Додаток №3 до Договору). Додатком №3 «Графік поставки» строк поставки товару визначено як: «Протягом 90 календарних днів з дати заключення Договору».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачеві в якості забезпечення виконання зобов`язань по Договору банківську гарантію № 21620/23 від 07.07.2023 року (Банківська гарантія), видану Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС".

За умовами Банківської гарантії, АТ "КБ Глобус" гарантувало належне виконання Vorex LLC зобов`язань по виконанню договору, що укладається за результатом закупівлі « 23Т-154_44160000-9 - Магістральні трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труби обсадні, безшовні із зовнішнім діаметром 244,48мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим з`єднанням класу «Преміум)», укладеного Принципалом з АТ "Укргазвидобування".

Гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 767 901,15 доларів США (код валюти- 840), не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Ця гарантія набрала чинності з дати видачі та діє до 01.02.2024.

30.11.2023 та 30.12.2023 року позивач звертався до третьої особи з повідомленням про настання форс-мажорних обставин.

Позивач зазначає, що станом на 15.12.2023 здійснив постачання всього обсягу обумовленого товару за Договором, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі товару №1-9 та актами вихідного контролю ТМЦ, які складені сторонами без зауважень та претензій.

Проте, 28.12.2023 АТ "Укргазвидобування" звернувся до АТ "КБ "ГЛОБУС" з вимогою про стягнення банківської гарантії, про що 29.12.2023 року позивач дізнався з SWIFT-повідомлення про стягнення банківської гарантії у зв`язку з тим, що останнім порушено строки поставки товару за Договором.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для задоволення своїх вимог за рахунок гарантії та наявні підстави для визнання гарантії нікчемною і такою, що не підлягає виконанню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, позивачем не порушено умови поставки обумовленого товару за Договором та відсутності підстав для стягнення грошових коштів банківської гарантії №21620/23 від 07.07.2023, виданої Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС".

В той же час, оскільки позивачем не доведено нікчемність банківської гарантії, а тому суд не знайшов підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині.

Однак, колегія суддів частково не погоджується із відповідними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із статтею 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Статтею 560 ЦК України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана, та є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше (частини перша, друга статті 561 ЦК України).

За змістом статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до частин першої, третьої статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору, з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, зазначив, що суд повинен досліджувати обставини невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання (в залежності від умов гарантії), оскільки саме з цією підставою частина 1 статті 563 Цивільного кодексу України пов`язує виникнення у гаранта зобов`язання сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Так, суд першої інстанції, дослідивши умови договору від 07.08.2023, укладеного між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Vorex LLC/Ворекс ЛЛС, підписаних між сторонами актів приймання-передачі товару №1-9 та актів вихідного контролю ТМЦ, дійшов до висновку, що позивачем не порушено умови поставки обумовленого товару за Договором та відсутності підстави для стягнення грошових коштів банківської гарантії №21620/23 від 07.07.2023 року, виданої Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС".

Водночас, Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 відступив від висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить дослідження наявності чи відсутності виникнення порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Зокрема, у відповідній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду сформувала нові висновки щодо застосування статті 200 ГК України, статей 560, 562, 563, 564, 565 ЦК України та зазначила наступне:

«Забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а отже і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

Законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплату грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК України.»

Об`єднана палата у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 сформулювала висновок, що призначенням інституту гарантії (§ 4 глави 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи.

Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України) з огляду на відсутність боргу принципала.

У пункті 70 постанови від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що наведені вище норми ГК України і ЦК України слід розуміти таким чином, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.

На підставі викладеного вище, оскільки до предмета доказування у цій справі не входить дослідження наявності чи відсутності порушення боржником (принципалом) зобов`язання, забезпеченого гарантією, колегія суддів вважає, що у цьому випадку суд першої інстанції помилково вдався до правової оцінки обставин, які стосуються наявності чи відсутності порушення Vorex LLC/Ворекс ЛЛС основного зобов`язання.

А тому, враховуючи викладені у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 висновки колегія суддів зазначає, що дотримання / порушення позивачем основного зобов`язання за Договором: 1) не впливає на чинність вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" про виплату за гарантією; 2) не може слугувати підставою для визнання вимоги такої, що не підлягає виконанню, за позовом принципала.

Вказане вище узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.09.2024 у справі № 910/13895/23 між тими ж сторонами щодо схожого предмету позову та у постанові від 24.09.2024 у справі № 910/15002/23.

Колегія суддів також зазначає, що згідно з пунктом 1 статті 2 Уніфікованих правил Міжнародної торгівельної палати для гарантій на першу вимогу 1992 року (публікація Міжнародної торгово-промислової палати № 458 від 1992 року) банківська гарантія означає будь-яку гарантію або платіжне зобов`язання банку, страхової компанії або будь-якої іншої юридичної або фізичної особи (гарант), видану у письмовій формі, та яка містить зобов`язання виплатити грошову суму у разі подання письмової платіжної вимоги, складеної відповідно до її умов, а також інших документів (наприклад, сертифіката, виданого архітектором або інженером, судового чи арбітражного рішення), якщо таке зобов`язання видано, зокрема, за наказом й під відповідальність однієї сторони (принципала).

Пунктом "а" статті 20 цих Уніфікованих правил Міжнародної торгівельної палати для гарантій на першу вимогу 1992 року встановлено, що будь-яка платіжна вимога повинна бути зроблена у письмовій формі на додаток до документів, визначених у самій гарантії, та повинна включати письмову заяву, яка знаходиться або в самому тексті вимоги, або в окремих документах; письмова заява має містити: 1) твердження, що принципал порушив свої зобов`язання за основним контрактом, а у разі тендерної гарантії - умови тендеру, а також 2) зобов`язання, які порушив принципал.

При цьому згідно з пунктом "b" статті 20 зазначених Уніфікованих правил гарантія за своєю природою є самостійною угодою, незалежною від основного контракту або тендеру, на якій вона ґрунтується, тому гарант жодним чином не пов`язаний таким контрактом або тендером, незважаючи на те, що посилання на них містяться в тексті гарантії; обов`язок гаранта - сплатити грошову суму, зазначену в гарантії, за поданням письмової вимоги та інших документів, зазначених у гарантії, які за зовнішніми ознаками відповідають умовам, описаним у гарантії. Статтею 9 Уніфікованих правил встановлено, що всі документи, які надаються згідно з гарантією, включаючи платіжну вимогу, мають бути перевірені гарантом з належною увагою, аби визначити, чи відповідають вони за зовнішніми ознаками умовам гарантії. Якщо такі документи не відповідають за зовнішніми ознаками умовам, зазначеним у гарантії, вони мають бути відхилені.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання визначений підзаконним актом - Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями № 639).

Згідно з пунктом 36 розділу V Положення (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) про порядок здійснення банками операцій за гарантіями № 639 банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також перевіряє, чи вона становить належне представлення. Банк-гарант (резидент) надсилає копію вимоги, що становить належне представлення, принципалу (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалася, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії).

Відповідно до визначення термінів, що містяться у підпунктах 7, 11, 12 пункту 3 розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями №639:

- вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (в якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту;

- належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями;

- представлення - означає доставку документа за гарантією/контргарантією банку-гаранту/банку-контргаранту.

Отже, підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара. За змістом наведених норм ця вимога бенефіціара має бути письмовою та має відповідати умовам, передбаченим у самій гарантії. При цьому зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають з будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром.

Відповідно до визначеного наведеними нормами чинного законодавства порядку розгляду гарантом вимоги бенефіціара перш ніж відмовити чи задовольнити вимогу бенефіціара гарант зобов`язаний перевірити отриману від бенефіціара вимогу на предмет її відповідності умовам гарантії.

Отже, отримавши вимогу від бенефіціара, банк-гарант має перевірити достовірність вимоги та чи відповідає така вимога умовам належного представлення.

Для визначення належності представлення вимоги бенефіціара гаранту, а відповідно, і виникнення обов`язку платити за гарантією, необхідно керуватись саме умовами виданої банком банківської гарантії.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/6924/22.

За умовами Гарантії, Гарант справжнім безвідклично, безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 767 901,15 доларів США (код валюти- 840), не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Колегія суддів зауважує, що видана Банком гарантія є безумовною і ТОВ «Оператор ГТС України» у межах строку дії гарантії направив Банку відповідну вимогу від 28.12.2023 за № 44.2.2-011-6718.

Колегія суддів встановила, що заявлена гаранту вимога від 28.12.2023 за № 44.2.2-011-6718 відповідає умовам Банківської гарантії та направлена в межах дії договору.

А тому, враховуючи встановлення обставин відповідності вимоги від 28.12.2023 умовам гарантії, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання банківської гарантії № 21620/32 від 07.07.2023 такою, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги позивача про визнання Банківської гарантії № 21620/32 від 07.07.2023 нікчемною, суд зазначає наступне.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює, встановлює, припиняє, зумовлює переходу чи набуття) цивільних прав та обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Водночас, позивачем не доведено як нікчемності банківської гарантії № 21620/32 від 07.07.2023, а саме те, що вона є недійсною (нікчемною) в силу закону, так і не заявлено відповідної вимоги про застосування наслідків виконання нікчемного правочину, в яких повинні встановлюватись відповідні обставини.

А тому, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги в частині визнання банківської гарантії № 21620/32 від 07.07.2023 нікчемною.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укргазвидобування" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/293/24 - скасуванню в частині задоволеної позовної вимоги про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В той же час, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/293/24, а саме в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання банківської гарантії нікчемною, є законним та обґрунтованим, підстав для скасування рішення суду у цій частині колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про повну відмову у задоволенні позовних вимог, а тому судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги згідно приписів ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/293/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/293/24 скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийнявши нове, яким у задоволенні позовної вимоги про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, відмовити.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/293/24 залишити без змін.

4. Стягнути з Vorex LLC/Ворекс ЛЛС (код юридичної особи у Штаті Пенсильванія 6422837, адреса для вручання судових документів: 201 German ST, ERIE PA 16507, EIN 81-4177949, STATE OF PENNSYLVANIA ENTITY NUMBER 6422837) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКА, будинок 26/28; ) 3 633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/293/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.11.2024

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко