ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024м. ДніпроСправа № 904/2930/24

за позовом Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради, м. Павлоград

до Відповідача-1: Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, м. Павлоград

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Північно-Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область

про визнання недійсними додаткових угод до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 та стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 867 414,48 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Макаренко Т.А.

Представники:

Прокурор: Деркач І.П. (в залі суду) - посвідчення № 069936 від 01.03.2023

Від позивача: не з`явився

Від відповідача-1: Рикова І.М. (в залі суду) - самопредставництво

Від відповідача-2: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн торг" про:

- визнання недійсними додаткових угод № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022;

- стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 867 414,48 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/2930/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 12.08.2024 справу № 904/2930/24 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 24.09.2024.

Ухвалою суду від 24.09.2024 закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 30.10.2024.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Прокурор зазначив, що за результатами публічної закупівлі з ідентифікатором UA-2022-01-31-001379-b між Комунального підприємства "Павлоградводоканал" (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради) (надалі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Національна енергетична група (надалі постачальник) укладено договір поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливно - мастильні матеріали: Бензин А-92 16 000 літрів; Бензин А-95 - 3 000 літрів, дизельне паливо - 60 000 літрів ДК 021:2015:09130000-9, згідно Специфікації (Додаток 1).

Так, первісно специфікацією до договору було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 25,00 грн., без ПДВ; бензину А-95 - 25,833 грн. без ПДВ; дизельного палива - 25,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 2.1 договору, загальна вартість товару з цим договором становить 2 373 000,00 грн.

В подальшому, за твердженням прокурора, сторонами здійснювалось підвищення ціни за одиницю товару з одночасним зменшенням його загальної кількості шляхом укладання додаткових угод до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 та викладення Специфікації (Додатку 1) у новій редакції, а саме:

- додатковою угодою № 1 від 11.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 Договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15483,871 літрів, Бензин А-95 - 2 906,250 літрів, Дизельне паливо - 58 064,516 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 25,833 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 26,667 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 25,833 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 2 від 17.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 Договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15000,00 літрів, Бензин А-95 - 2 818,18 літрів, Дизельне паливо - 56 250,00 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 26,667 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 27,500 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 26,667 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 3 від 23.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 1454,545 літрів, Бензин А-95 - 2 735,294 літрів, Дизельне паливо - 54 545,455 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 27,500 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 28,333 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 27,500 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 4 від 15.03.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 13223,141 літрів, Бензин А-95 - 2 486,631 літрів, Дизельне паливо - 49 586,777 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 30,250 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 31,167 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 30,250 грн. (без ПДВ);.

- додатковою угодою № 5 від 17.03.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 12631,579 літрів, Бензин А-95 - 2 384,615 літрів, Дизельне паливо - 49 586,777 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 31,667 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 32,500 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 33,500 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 6 від 23.03.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції - « 1.1.Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15483,871 літрів, Бензин А-95 - 2 906,250 літрів, Дизельне паливо - 52 941,176 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 28,972 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 29,907 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 31,776 грн. (без ПДВ).

Тобто, додатковою угодою № 6 від 23.03.2022 було зменшено ціну за одиницю товару з одночасним збільшенням його загальної кількості у порівнянні з кількістю та ціною товару, що були встановлені додатковою угодою № 5 від 17.03.2022. Однак, і загальна кількість і ціна за одиницю товару, встановлені додатковою угодою № 6 від 23.03.2022, не були тотожні показникам, первісно встановленим у договорі;

- додатковою угодою № 7 від 26.04.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1. договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 13675,213 літрів, Бензин А-95 - 2 576,177 літрів, Дизельне паливо - 44 270,000 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 32,804 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 33,738 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 38,000 грн. (без ПДВ).

Додатковою угодою № 8 від 14.11.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022, у зв`язку з реорганізацією підприємства ТОВ «Лівайн Торг», сторони дійшли згоди розірвати договір №2Т/22 від 11.02.2022, укладений між замовником та постачальником за згодою сторін.

Прокурор зазначив, що підставами для підвищення ціни стали роздруківки з веб-сайту Мінфіну щодо середніх цін на пальне та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати.

За розрахунком прокурора, внаслідок укладання додаткових угод, договірна ціна 1 л. бензину А-92 загалом збільшилася на 31,22 %; 1 л. бензину А-95 - на 30,6 %; 1 л. дизельного палива - на 52%.

Прокурор вказав, що Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

Прокурор наполягає на тому, що, з огляду на обставини справи, у відповідачів не було підстав для збільшення ціни електричну енергію і відповідач-2 не навів доводів на підтвердження того, що невнесення змін до договору у частині збільшення ціни на паливно - мастильні матеріали у спірному періоді було б очевидно невигідним та збитковим.

А отже, на думку прокурора, додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Оскільки цими додатковими угодами були змінені істотні умови договору про закупівлю після його підписання без достатніх правових підстав.

Прокурор наполягає на тому, що додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 є недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Також прокурор зазначив, що на виконання умов договору № 2Т/22 від 11.02.2022 постачальник поставив покупцю такі паливо-мастильні матеріали: бензин А-92 - 8 425,13 літрів на загальну суму 451 996,24 грн., бензин А-95 - 50 літрів на загальну суму 2 600 грн., дизельне паливо - 36 519,87 літрів на загальну суму 1 713 687,56 грн., а всього 44 995 літрів пального на загальну суму 2 168 282,80 грн., що підтверджується видатковими накладними №№: 0029/0000248 від 24.02.2022, 0029/1000050 від 28.02.2022, 0029/0000321 від 09.03.2022, 0029/0000425 від 18.03.2022, 0029/0000465 від 25.03.2022, 0029/1000133 від 31.03.2022, 0029/1000537 від 06.04.2022, 0029/0000601 від 14.04.2022, 0029/0000666 від 25.04.2022, 0029/1000304 від 30.04.2022, 0029/0001030 від 13.05.2022, 0029/1000650 від 31.05.2022, 0029/0001707 від 01.06.2022, 0029/0001939 від 15.06.2022, 0029/0002093 від 27.06.2022, 0029/1001319 від 30.06.2022, 0029/0002198 від 14.07.2022, 0029/0002263 від 27.07.2022, 0029/1001865 від 31.07.2022, 0029/0002315 від 11.08.2022, 0029/1002330 від 31.08.2022, 0029/0002398 від 01.09.2022, 0029/0002440 від 12.09.2022, 0029/1002528 від 30.09.2022, 0029/0002597 від 14.10.2022, 0029/0002604 від 20.10.2022, 0029/0002606 від 21.10.2022, 0029/1002695 від 31.10.2022, 0029/0002617 від 10.11.2022, 0029/1002835 від 30.11.2022.

Прокурор вказав, що при постачанні паливно-мастильних матеріалів застосовувались такі ставки оподаткування ПДВ:

- бензин А-92 - 630 літрів за ставкою 20% ПДВ, та 7 795,13 літрів за ставкою 7% ПДВ;

- бензин А-95 - 50 літрів за ставкою 7% ПДВ;

- дизельне паливо - 6 120 літрів за ставкою 20% ПДВ та 30 399,87 літрів за ставкою 7% ПДВ.

За розрахунком прокурора, з урахуванням ціни товару, первісно встановленої у договорі, всього за поставлені паливно-мастильні матеріали покупець мав сплатити постачальнику 1225598,32 грн. з розрахунку:

- бензин А-92 - 630 літрів за ставкою 20% ПДВ - 18 900 грн. (630 л х 25 грн. + 20%) та 7 795,13 літрів за ставкою 7% ПДВ - 208 519,73 грн. (7 795,13 л. х 25 грн. + 7%), а всього 8 425,13 літрів на суму 227 419,73 грн.;

- бензин А-95 - 50 літрів за ставкою 7% ПДВ - 1 382,07 грн. (50 л х 25,833 грн. + 7%);

- дизельне паливо - 6 120 літрів за ставкою 20% ПДВ - 183 600 грн. (6 120 л х 25 грн. + 20%) та 30 399,87 літрів за ставкою 7% ПДВ - 813 196,52 грн. (30 399,87 л х 25 грн. + 7%), а всього 36 519,87 літрів на суму 996 796,52 грн.

Натомість, за твердженням прокурора, платіжними дорученнями: від 17.02.2022 №730, від 24.02.2022 №841, від 24.02.2022 №842, від 01.03.2022 №877, від 09.03.2022 №910, від 09.03.2022 №911, від 14.03.2022 №977, від 18.03.2022 №1038, від 18.03.2022 №1039, від 23.03.2022 №1067, від 23.03.2022 №1068, від 30.03.2022 №1129, від 30.03.2022 №1131, від 05.04.2022 №1176, від 05.04.2022 №1180, від 05.04.2022 №1181, від 08.04.2022 №1328, від 14.04.2022 №1414, від 14.04.2022 №1413, від 20.04.2022 №1480, від 25.04.2022 №1544, від 25.04.2022 №1543, від 03.05.2022 №1594, від 06.05.2022 №1651, від 09.05.2022 №1659, від 12.05.2022 №1737, від 12.05.2022 №1738, від 17.05.2022 №1795, від 26.05.2022 №1927, від 27.05.2022 №2003, від 01.06.2022 №2054, від 01.06.2022 №2053, від 07.06.2022 №2115, від 15.06.2022 №2288, від 15.06.2022 №2287, від 27.06.2022 №2424, від 27.06.2022 №2425, від 27.06.2022 №2439, від 28.06.2022 №2449, від 07.07.2022 №2583, від 07.07.2022 №2577, від 13.07.2022 №2664, від 14.07.2022 №2696, від 18.07.2022 №2735, від 20.07.2022 №2844, від 27.07.2022 №2931, від 27.07.2022 №2933, від 01.08.2022 №2993, від 01.08.2022 №2998, від 03.08.2022 №3044, від 04.08.2022 №3056, від 04.08.2022 №3057, від 05.08.2022 №3065, від 10.08.2022 №3157, від 10.08.2022 №3156, від 12.08.2022 №3190, від 18.08.2022 №3365, від 26.08.2022 №3470, від 30.08.2022 №3509, від 30.08.2022 №3504, від 01.09.2022 №3536, від 01.09.2022 №3535, від 05.09.2022 №3568, від 08.09.2022 №3625, від 09.09.2022 №3633, від 09.09.2022 №3634, від 13.09.2022 №3689, від 16.09.2022 №3749, від 19.09.2022 №3773, від 26.09.2022 №3935, від 05.10.2022 №4085, від 06.10.2022 №4106, від 07.10.2022 №4139, від 10.10.2022 №4202, від 13.10.2022 №4260, від 13.10.2022 №4259, від 14.10.2022 №4290, від 19.10.2022 №4371, від 20.10.2022 №4391, від 24.10.2022 №4442, від 24.10.2022 №4436, від 31.10.2022 №4514, від 01.11.2022 №4533, від 09.11.2022 №4625, від 10.11.2022 №4635, від 11.11.2022 №4652 покупець сплатив постачальнику грошові кошти за поставлені паливно-мастильні-матеріали у загальному розмірі 2 093 012,80 грн.

Тобто, на думку прокурора, переплата становить 867 414,48 грн.

Прокурор вважає, що оскільки додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022, якими збільшено вартість паливно-мастильних-матеріалів, що постачались, мають бути визнані судом недійсними, надмірно сплачені відповідачем-1 грошові кошти у розмірі 867 414,48 грн. набуті відповідачем-2 безпідставно. А тому, мають бути повернуті на користь Павлоградської міської ради, як розпорядника бюджетних коштів.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач письмово викладеної правової позиції щодо суті спору не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідач-1 вважає, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту. Оскільки договір виконаний сторонами, а визнання неідійсними додаткових угод виконаного договору без вимоги про застосування наслідків його недійсності не призводить до поновлення майнових прав позивача.

Відповідач-1 вказав, що підставою збільшення ціни на паливно-мастильні матеріали є відповідні експертні висновки (довідки) Торгово-промислової палати до кожної додаткової угоди та аналітична інформація на офіційному сайті Мінфіну. Додаткові угоди до договору, укладені в період з 24.02.2022 по 17.03.2022 були укладені за відсутності довідок про коливання цін на ринку паливно-мастильних матеріалів через неможливість їх отримання внаслідок введення з 24.02.2024 на всій території України воєнного стану.

Відповідач-1 зазначив, що, з урахуванням приписів ЗУ «Про публічні закупівлі», під час підписання договору сторони унеможливлені здійснювати актуальні корегування ціни товару, що є предметом договору. Адже ціна товару у договорі має відповідати ціні, вказаній у пропозиції.

Відповідач-1 вважає, що Павлоградська міська рада не може бути потерпілою стороною у цьому спорі. Адже розрахунок за паливно-мастильні матеріали Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради здійснювало за кошти, отримані від прибутку з власної господарської діяльності. Крім того, статутом Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради передбачено, що підприємство здійснює свою діяльність на власний ризик.

Крім того, за твердженням відповідача-1, за результатами повторної перевірки діяльності Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", проведеної незалежним аудитором, не встановлено порушень відповідачем-1 приписів ЗУ «Про публічні закупівлі».

Також відповідач-1 наполягає на тому, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів Павлоградської міської ради у цьому спорі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ.

Третя особа зазначила, що ревізією, проведеною у період з 28.10.2022 по 04.11.2022 в рамках державного фінансового аудиту діяльності Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, встановлено порушення останнім вимог ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» внаслідок укладання додаткових угод про збільшення ціни товару до господарських договорів без відповідного підтвердження факту коливання ціни товару. Що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги прокурора про:

- визнання недійсними додаткових угод № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022;

- стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 867 414,48 грн.

- стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 207 422,24 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити дотримання сторонами за договором № 2Т/22 від 11.02.2022 вимог ЗУ «Про публічні закупівлі» під час укладення оспорюваних додаткових угод.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

За результатами публічної закупівлі з ідентифікатором UA-2022-01-31-001379-b між Комунального підприємства "Павлоградводоканал" (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради) (надалі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Національна енергетична група (надалі постачальник) укладено договір поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 (надалі договір).

Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливно - мастильні матеріали: Бензин А-92 16 000 літрів; Бензин А-95 - 3 000 літрів, дизельне паливо - 60 000 літрів ДК 021:2015:09130000-9, згідно Специфікації (Додаток 1).

Так, первісно специфікацією до договору було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 25,00 грн., без ПДВ; бензину А-95 - 25,833 грн. без ПДВ; дизельного палива - 25,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 2.1 договору, загальна вартість товару з цим договором становить 2 373 000,00 грн.

В подальшому, сторонами здійснювалось підвищення ціни за одиницю товару з одночасним зменшенням його загальної кількості шляхом укладання додаткових угод до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 та викладення Специфікації (Додатку 1) у новій редакції, а саме:

- додатковою угодою № 1 від 11.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 Договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15483,871 літрів, Бензин А-95 - 2 906,250 літрів, Дизельне паливо - 58 064,516 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 25,833 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 26,667 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 25,833 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 2 від 17.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 Договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15000,00 літрів, Бензин А-95 - 2 818,18 літрів, Дизельне паливо - 56 250,00 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 26,667 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 27,500 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 26,667 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 3 від 23.02.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 1454,545 літрів, Бензин А-95 - 2 735,294 літрів, Дизельне паливо - 54 545,455 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 27,500 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 28,333 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 27,500 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 4 від 15.03.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 13223,141 літрів, Бензин А-95 - 2 486,631 літрів, Дизельне паливо - 49 586,777 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 30,250 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 31,167 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 30,250 грн. (без ПДВ);.

- додатковою угодою № 5 від 17.03.2022 до договору № 2/Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 12631,579 літрів, Бензин А-95 - 2 384,615 літрів, Дизельне паливо - 49 586,777 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 31,667 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 32,500 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 33,500 грн. (без ПДВ);

- додатковою угодою № 6 від 23.03.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 договору у такій редакції - « 1.1.Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 15483,871 літрів, Бензин А-95 - 2 906,250 літрів, Дизельне паливо - 52 941,176 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 28,972 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 29,907 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 31,776 грн. (без ПДВ).

Тобто, додатковою угодою № 6 від 23.03.2022 було зменшено ціну за одиницю товару з одночасним збільшенням його загальної кількості у порівнянні з кількістю та ціною товару, що були встановлені додатковою угодою № 5 від 17.03.2022. Однак, і загальна кількість і ціна за одиницю товару, встановлені додатковою угодою № 6 від 23.03.2022, не були тотожні показникам, первісно встановленим у договорі;

- додатковою угодою № 7 від 26.04.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1. договору у такій редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю у власність паливо - мастильні матеріали: Бензин А-92 - 13675,213 літрів, Бензин А-95 - 2 576,177 літрів, Дизельне паливо - 44 270,000 літрів, ДК 021:2015: 09130000-9 (надалі - Товар), згідно Специфікації (додаток 1)».

Відповідно до специфікації, затвердженої вказаною додатковою угодою, було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 32,804 грн. (без ПДВ); бензину А-95 - 33,738 грн. (без ПДВ); дизельного палива - 38,000 грн. (без ПДВ).

Додатковою угодою № 8 від 14.11.2022 до договору № 2Т/22 від 11.02.2022, у зв`язку з реорганізацією підприємства ТОВ «Лівайн Торг», сторони дійшли згоди розірвати договір №2Т/22 від 11.02.2022, укладений між замовником та постачальником за згодою сторін.

Підставами для підвищення ціни стали роздруківки з веб-сайту Мінфіну щодо середніх цін на пальне та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати.

Внаслідок укладання додаткових угод, договірна ціна 1 л. бензину А-92 загалом збільшилася на 31,20 %; 1 л. бензину А-95 - на 30,6 %; 1 л. дизельного палива - на 52 %.

Законом України «Про публічні закупівлі» Закону № 922-VIII (надалі - Закон) (тут і в подальшому в редакції, чинної станом на момент укладання оспорюваних додаткових угод) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 22 Закону "Про публічні закупівлі", тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, частиною 5 ст. 41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Чинне законодавство не передбачає переліку документів, які можуть підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним і збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі №915/1868/18, від 11 жовтня 2023 року у справі № 903/742/22).

В постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20 викладено правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі», уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.

У листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі») істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18.

В рамках розгляду господарської справи № 922/2321/22 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. Відповідаючи на це питання Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 виклала правовий висновок про те, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

Однак, як було вказано вище, у даному випадку договірна ціна 1 л. бензину А-92 загалом збільшилася на 31,20 %; 1 л. бензину А-95 - на 30,6 %; 1 л. дизельного палива - на 52 %.

Крім того, як зазначено вище, в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару постачальник надав покупцю роздруківки з веб-сайту Мінфіну щодо середніх цін на пальне та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати

Надаючи оцінку змісту наданої до суду інформації про зміну цін на паливно - мастильні матеріали слід зазначити про таке.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Виключно коливання цін на ринку паливно - мастильних матеріалів не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. Аналогічна правова позиці викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 листопада 2023 року у cправі № 917/1009/22.

За таких обставин, саме надані відповідачем роздруківки та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту коливання ціни на товар у сторону збільшення у спірний період.

Статтею 42 ГК України, яка кореспондується положеннями з ч. 1 ст. 1 ЗУ Про підприємництво, визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Разом з цим, відповідачами послідовно збільшувались ціна паливно - мастильних матеріалів шляхом укладення додаткових угод для комунального підприємства.

У постанові від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, прийнятій у подібних правовідносинах, Верховний Суд вже звертав увагу на: «сталу та послідовну позицію Верховного Суду, що будь-який покупець товару за звичайних умов не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір. Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника».

Водночас, метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

З огляду на викладене, обставини справи можуть свідчити про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", бажаючи перемогти у відкритих торгах, могло навмисно занизити пропоновану ціну паливно - мастильних матеріалів. А після укладення договору збільшити ціну шляхом укладення додаткових угод.

Відповідач-2 не міг не розуміти особливості функціонування ринку паливно - мастильних матеріалів (тобто постійне коливання цін на паливно - мастильні матеріали; їх зростання було прогнозованим).

А отже, дії відповідача-2 з короткочасного, послідовного та необґрунтованого, в порівнянні з первісною ціною, встановленою у договорі, можуть бути кваліфіковані як недобросовісні.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону "Про публічні закупівлі".

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факту наявності обумовлених законом підстав для збільшення ціни товару, передбаченої у договорі поставки №2Т/22 від 11.02.2022.

З огляду на обставини справи, у відповідачів не було підстав для збільшення ціни електричну енергію і відповідач-2 не навів доводів на підтвердження того, що невнесення змін до договору у частині збільшення ціни на паливно - мастильні матеріали у спірному періоді було б очевидно невигідним та збитковим.

А отже, додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки №2Т/22 від 11.02.2022 укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Оскільки цими додатковими угодами були змінені істотні умови договору про закупівлю після його підписання без достатніх правових підстав.

Щодо посилань прокурора на акт Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області від 04.11.2022 № 12.06-05/1 та відповідача-1 на звіт Аудиторської фірми "Київський аудитор" від 17.07.2024 в обґрунтування власних правових позицій слід зазначити про таке.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі № 911/1102/19.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 року у справі № 922/2310/17, від 16.10.2018 року у справі №910/23357/17, від 18.10.2018 року у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 року у справі №910/26948/15.

Крім того, акт аудиту не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

За таких обставин, будь-які висновки аудиторської служби самі по собі не можуть бути покладені в обґрунтування рішення суду про наявність чи відсутність підстав для визнання недійсними додаткових угод до господарського договору.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 є недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

А отже, вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод: № 1 від 11.02.2022, №2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022 є обґрунтованими.

Щодо вимог прокурора про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 867414,48 грн.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

На виконання умов договору № 2Т/22 від 11.02.2022 постачальник поставив покупцю такі паливо-мастильні матеріали: бензин А-92 - 8 425,13 літрів на загальну суму 451 996,24 грн., бензин А-95 - 50 літрів на загальну суму 2 600 грн., дизельне паливо - 36 519,87 літрів на загальну суму 1 713 687,56 грн., а всього 44 995 літрів пального на загальну суму 2 168 282,80 грн., що підтверджується видатковими накладними №№: 0029/0000248 від 24.02.2022, 0029/1000050 від 28.02.2022, 0029/0000321 від 09.03.2022, 0029/0000425 від 18.03.2022, 0029/0000465 від 25.03.2022, 0029/1000133 від 31.03.2022, 0029/1000537 від 06.04.2022, 0029/0000601 від 14.04.2022, 0029/0000666 від 25.04.2022, 0029/1000304 від 30.04.2022, 0029/0001030 від 13.05.2022, 0029/1000650 від 31.05.2022, 0029/0001707 від 01.06.2022, 0029/0001939 від 15.06.2022, 0029/0002093 від 27.06.2022, 0029/1001319 від 30.06.2022, 0029/0002198 від 14.07.2022, 0029/0002263 від 27.07.2022, 0029/1001865 від 31.07.2022, 0029/0002315 від 11.08.2022, 0029/1002330 від 31.08.2022, 0029/0002398 від 01.09.2022, 0029/0002440 від 12.09.2022, 0029/1002528 від 30.09.2022, 0029/0002597 від 14.10.2022, 0029/0002604 від 20.10.2022, 0029/0002606 від 21.10.2022, 0029/1002695 від 31.10.2022, 0029/0002617 від 10.11.2022, 0029/1002835 від 30.11.2022.

При постачанні паливно-мастильних матеріалів застосовувались такі ставки оподаткування ПДВ:

- бензин А-92 - 630 літрів за ставкою 20% ПДВ, та 7 795,13 літрів за ставкою 7% ПДВ;

- бензин А-95 - 50 літрів за ставкою 7% ПДВ;

- дизельне паливо - 6 120 літрів за ставкою 20% ПДВ та 30 399,87 літрів за ставкою 7% ПДВ.

Як було вказано вище, первісно специфікацією до договору було встановлено ціну за 1 л. бензину А-92 - 25,00 грн., без ПДВ; бензину А-95 - 25,833 грн. без ПДВ; дизельного палива - 25,00 грн. без ПДВ.

А отже, всього за поставлені паливно-мастильні матеріали покупець мав сплатити постачальнику 1 225 598,32 грн. з розрахунку:

- бензин А-92 - 630 літрів за ставкою 20% ПДВ - 18 900 грн. (630 л х 25 грн. + 20%) та 7795,13 літрів за ставкою 7% ПДВ - 208 519,73 грн. (7 795,13 л. х 25 грн. + 7%), а всього 8 425,13 літрів на суму 227 419,73 грн.;

- бензин А-95 - 50 літрів за ставкою 7% ПДВ - 1 382,07 грн. (50 л х 25,833 грн. + 7%);

- дизельне паливо - 6 120 літрів за ставкою 20% ПДВ - 183 600 грн. (6 120 л х 25 грн. + 20%) та 30 399,87 літрів за ставкою 7% ПДВ - 813 196,52 грн. (30 399,87 л х 25 грн. + 7%), а всього 36519,87 літрів на суму 996 796,52 грн.

Загалом: 1 225 598,32 грн.

Натомість, платіжними дорученнями: від 17.02.2022 №730, від 24.02.2022 №841, від 24.02.2022 №842, від 01.03.2022 №877, від 09.03.2022 №910, від 09.03.2022 №911, від 14.03.2022 №977, від 18.03.2022 №1038, від 18.03.2022 №1039, від 23.03.2022 №1067, від 23.03.2022 №1068, від 30.03.2022 №1129, від 30.03.2022 №1131, від 05.04.2022 №1176, від 05.04.2022 №1180, від 05.04.2022 №1181, від 08.04.2022 №1328, від 14.04.2022 №1414, від 14.04.2022 №1413, від 20.04.2022 №1480, від 25.04.2022 №1544, від 25.04.2022 №1543, від 03.05.2022 №1594, від 06.05.2022 №1651, від 09.05.2022 №1659, від 12.05.2022 №1737, від 12.05.2022 №1738, від 17.05.2022 №1795, від 26.05.2022 №1927, від 27.05.2022 №2003, від 01.06.2022 №2054, від 01.06.2022 №2053, від 07.06.2022 №2115, від 15.06.2022 №2288, від 15.06.2022 №2287, від 27.06.2022 №2424, від 27.06.2022 №2425, від 27.06.2022 №2439, від 28.06.2022 №2449, від 07.07.2022 №2583, від 07.07.2022 №2577, від 13.07.2022 №2664, від 14.07.2022 №2696, від 18.07.2022 №2735, від 20.07.2022 №2844, від 27.07.2022 №2931, від 27.07.2022 №2933, від 01.08.2022 №2993, від 01.08.2022 №2998, від 03.08.2022 №3044, від 04.08.2022 №3056, від 04.08.2022 №3057, від 05.08.2022 №3065, від 10.08.2022 №3157, від 10.08.2022 №3156, від 12.08.2022 №3190, від 18.08.2022 №3365, від 26.08.2022 №3470, від 30.08.2022 №3509, від 30.08.2022 №3504, від 01.09.2022 №3536, від 01.09.2022 №3535, від 05.09.2022 №3568, від 08.09.2022 №3625, від 09.09.2022 №3633, від 09.09.2022 №3634, від 13.09.2022 №3689, від 16.09.2022 №3749, від 19.09.2022 №3773, від 26.09.2022 №3935, від 05.10.2022 №4085, від 06.10.2022 №4106, від 07.10.2022 №4139, від 10.10.2022 №4202, від 13.10.2022 №4260, від 13.10.2022 №4259, від 14.10.2022 №4290, від 19.10.2022 №4371, від 20.10.2022 №4391, від 24.10.2022 №4442, від 24.10.2022 №4436, від 31.10.2022 №4514, від 01.11.2022 №4533, від 09.11.2022 №4625, від 10.11.2022 №4635, від 11.11.2022 №4652 покупець сплатив постачальнику грошові кошти за поставлені паливно-мастильні-матеріали у загальному розмірі 2 093 012,80 грн.

Тобто, переплата становить 867 414,48 грн. Оскільки під час розгляду цієї справи судом визнано недійсними додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, №4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022, якими збільшено вартість паливно-мастильних-матеріалів, що постачались, надмірно сплачені відповідачем-1 грошові кошти у розмірі 867 414,48 грн. набуті відповідачем-2 безпідставно. А тому мають бути повернуті на користь Павлоградської міської ради, як розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно, позовні вимоги прокурора у цій частині є обґрунтованими.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає про таке.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ ДАНОГО СПОРУ:

Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України, у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Зазначена стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина 7).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді: бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк; звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення; невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо; прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим; частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і №922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

У пункті 55 постанови від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Суд враховує і те, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 зі справи №904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 зазначено про те, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган, як така сторона, може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу, як сторони правочину, має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Аналогічний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі № 922/1795/19, від 07.04.2021 у справі № 917/273/20, від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Зазначені правові висновки були підтримані Верховним Судом у постановах від 07 березня 2024 року у cправі № 910/401/23, від 24.05.2023 у справі № 927/366/22.

Листом від 28.02.2024 № 63-1188ВИХ-24 прокурор повідомляв Павлоградську міську раду про виявлені порушення інтересів держави та просив повідомити про те, чи вживались та чи будуть вживатися заходи шляхом звернення до суду з відповідним позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору та повернення надмірно сплачених грошових коштів.

У відповідь, листом від 08.03.2024 № 56 представник Павлоградської міської ради повідомив, що заходи, спрямовані на визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надмірно сплачених коштів, не вживались та не були заплановані.

Листом від 18.06.2024 № 63-3217ВИХ-24 прокурор повідомив Павлоградську міську раду про прийняте ним рішення звернутись до суду з цим позовом. Цей лист був отриманий позивачем нарочно 18.06.2024, що підтверджується відповідною відміткою канцелярії Павлоградської міської ради на екземплярі листа, доданого до матеріалів справи.

За таких обставин, прокурором при зверненні до суду з цим позовом було дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Порушення ж інтересів держави у даному випадку полягає у неправомірній надлишковій переплаті бюджетних коштів за послуги, що були надані. Це, вочевидь, порушує інтереси держави в особі територіальної громади. Як було зазначено вище, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору.

А отже, в даному випадку наявні підстави для звернення прокурора до суду за даним позовом в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради, як розпорядника бюджетних коштів.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться інформацією з електронної системи закупівель (том 1 а.с. 31 - 35), договором № 2Т/22 від 11.02.2022 з додатками (т. 1 а.с. 36 - 38), додатковими угодами до договору № 2Т/22 від 11.02.2022 (том 1 а.с. 39 - 46), ціновими довідками Харківської ТПП (том 1 а.с. 47), видатковими накладними (том 1 а.с. 48 - 62), платіжними дорученнями (том 1 а.с. 63 - 84), бухгалтерськими картками рахунку (том 1 а.с. 86 - 103), актом планової ревізії (том 1 а.с. 104 - 120), судовими рішеннями у справі № 160/1467/23 (том 1 а.с. 121 - 134), витягом з веб-сайту щодо середніх цін на пальне (том 1 а.с. 143), витягом з пошуково - аналітичної системи 007 (том 1 а.с. 144 - 147), листуванням між прокурором та учасниками справи (том 1 а.с. 148 - 168).

Обставини, на які посилається відповідач-1, доводяться ціновими довідками Харківської ТПП (том 1 а.с. 297 - 238), експертними висновками ТПП України (том 1 а.с. 239 - 241), листами ТПП (том 1 а.с. 242, т. 2 а.с. 68 - 69), витягом з веб-сайту щодо середніх цін на пальне (том 1 а.с. 243 - 244), аудиторським звітом незалежної аудиторської фірми (том 1 а.с. 250 - 261), запереченнями до акту планової перевірки (том 2 а.с. 70 - 77), листом Мінекономіки (том 2 а.с. 78 - 84), звітом про виконання договору (том 2 а.с. 85 - 86).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати прокурора зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 11.02.2022, № 2 від 17.02.2022, № 3 від 23.02.2022, № 4 від 15.03.2022, № 5 від 17.03.2022, № 6 від 23.03.2022, № 7 від 26.04.2022 до договору поставки № 2Т/22 від 11.02.2022, укладеного між Комунальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код: 03341345; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41-А) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код: 41449359).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код: 41449359) на користь Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код: 33892721; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 95) надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 867 414,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код: 41449359) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місце реєстрації: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 13682,89 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код: 03341345; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41-А) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місце реєстрації: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 13682,89 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 12.11.2024.

Суддя М.О. Ніколенко