УХВАЛА

м. Київ

29.10.2024Справа № 910/17888/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши справу

за позовом DEMACO HOLDINGS LTD

до 1. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

2. Міністерства фінансів України

треті особи:1. Національний банк України

2. Державна організація (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб"

3. Кабінет Міністрів України

про визнання недійсними договорів.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія DEMACO HOLDINGS LTD звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Міністерства фінансів України з позовом, у якому заявлено вимоги:

1) визнати недійсним з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20 грудня 2016 року та Акт приймання-передавання за Договором про придбання акцій від 20 грудня 2016 року, що укладені між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни та DEMACO HOLDINGS LTD, від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Шевченко Андрій Миколайович;

2) визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу акцій банку №БВ-744/16/13010-05/131 від 21 грудня 2016 року та Акт виконання зобов`язань до Договору купівлі - продажу акцій банку №БВ-744/16/13010-05/131 від 21 грудня 2016 року, що укладені між Державою в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016, були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Шевченко Андрій Миколайович в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в частині, що стосується прав та інтересів DEMACO HOLDINGS LTD.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні договори позивач не укладав та не надавав будь яким особам повноважень на їх укладення, укладення цих правочинів порушує передбачене ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України конституційне право приватної власності позивача та направлене на незаконне заволодіння його майном.

21.12.2019 Господарський суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання на 21.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 провадження у справі № 910/17888/19 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 826/7632/17, що знаходиться у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва.

28.08.2024 від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/17888/19 в зв`язку з вирішенням справи № 826/7632/17 Київським окружним адміністративним судом.

Ухвалою суду від 11.09.2024 поновлено провадження у справі № 910/17888/19.

13.10.2024 відповідач 1. подав клопотання про закриття провадження у справі. Вважає, що відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13.05.2020 № 590-ІХ (далі - Закон), єдиним способом захисту осіб, які є (були) учасниками банку, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі. Невідповідність обраного способу, за приписами пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону, є підставою для закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

У грудні 2016 року відбулось віднесення ПАТ КБ "Приватбанк" до категорії неплатоспроможних та виведення його з ринку. В рамках цих процедур відбулось прийняття таких рішень:

18 грудня 2016 року Правління Національного банку України (далі- НБУ) прийняло рішення ряд рішень: № 498-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до категорії неплатоспроможних"; № 499-рш/БТ "Про надання пропозиції Кабінету Міністрів України щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку за участю держави", яким запропоновано Кабінету Міністрів України розглянути виведення неплатоспроможного ПАТ "КБ "Приватбанк" з ринку у спосіб, визначений пунктом 5 частини другої статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - 39 Закону № 4452-VI), а саме - шляхом продажу ПАТ "КБ "Приватбанк" інвесторові в особі держави;

цього ж дня (18.12.2016) Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 961 "Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи", відповідно до якої прийнято пропозицію НБУ щодо участі держави в особі Мінфіну у виведенні ПАТ "КБ "Приватбанк" з ринку у спосіб, визначений пунктом 5 частини другої статті 39 Закону № 4452-VI, установлено, що держава в особі Міністерства фінансів придбаває акції ПАТ "КБ "Приватбанк" у повному обсязі за одну гривню, та зобов`язано Міністерство фінансів забезпечити укладення договору купівлі-продажу акцій ПАТ "КБ "Приватбанк" після здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб заходів, визначених статтею 41-1 Закону № 4452-VI;

18 грудня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (рішення № 2859) запровадив тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "Приватбанк" та розпочав процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації;

19 грудня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення № 2860 "Про запровадження плану врегулювання ПАТ "КБ "Приватбанк", яким затверджено план урегулювання неплатоспроможного ПАТ "КБ "Приватбанк" і визначено, що виведення цього Банку з ринку здійснюється у спосіб, передбачений пунктом 5 частини другої статті 39 Закону № 4452-VI, а саме: шляхом продажу неплатоспроможного банку інвесторові (державі), що здійснить капіталізацію неплатоспроможного банку на 116,8 млрд грн;

20 грудня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб погодив умови договорів про придбання акцій додаткової емісії від імені пов`язаних осіб неплатоспроможного банку та визначив повноважних осіб для забезпечення укладання договорів (рішення № 2887).

20 грудня 2016 року між ПАТ "КБ "Приватбанк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни та DEMACO HOLDINGS LTD, як набувачем, від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Шевченко Андрій Миколайович укладено договір про придбання акцій.

21 грудня 2016 року між Державою України в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016, були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (в тому числі DEMACO HOLDINGS LTD), від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Шевченко Андрій Миколайович укладено договір купівлі-продажу акцій банку №БВ-744/16/13010-05/131.

Застосування щодо позивача механізмів набуття на суму його вимог до ПАТ "КБ "Приватбанк" акцій останнього та їх викупу Державою Україна мало місце внаслідок визначення Національним банком України (рішення № 105 від 13.12.2016) позивача пов`язаною з ПАТ "КБ "Приватбанк" особою.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI), іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Особливості продажу неплатоспроможного банку врегульовано статтею 41 Закону № 4452-VI, частиною 6 якої встановлені обмеження щодо наслідків, настання яких є неможливим після укладення договору купівлі-продажу акцій неплатоспроможного банку та їх передачі інвестору. Зокрема, після укладення договору купівлі-продажу акцій неплатоспроможного банку та їх передачі інвестору: інвестор не може бути позбавлений права власності на придбані ним акції банку, та такі акції не можуть бути витребувані в нього на користь попереднього власника; попередній власник акцій банку не має права вимагати від інвестора відшкодування будь-яких збитків, понесених у результаті придбання інвестором акцій банку, з підстав недійсності, скасування або визнання протиправними будь-яких рішень, правочинів або інших дій, прийнятих або вчинених у процесі визнання банку неплатоспроможним та виведення його з ринку.

Отже, позовні вимоги про недійсність правочинів із придбання позивачем акцій додаткової емісії неплатоспроможного ПАТ "КБ "Приватбанк" та про відчуження на користь держави належної йому частки у складі 100 % акцій неплатоспроможного банку не здатне поновити прав позивача як колишнього учасника (акціонера) банку, оскільки як з огляду на правову природу спірних правовідносин, так і в силу частини шостої статті 41 Закону № 4452-VI відновлення становища, яке існувало до вчинення оспорюваних правочинів у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку як наслідок недійсності правочинів не є можливим незалежно від порушень при вчиненні таких правочинів.

На час звернення позивача з цим позовом стаття 5 ГПК України не передбачала обмежень щодо вибору колишнім учасником неплатоспроможного банку способу захисту його прав внаслідок здійсненням процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку. 23.05.2020 набрав чинності Закон № 590-IX, яким внесено зміни у статтю 5 ГПК України та доповнено її частинами третьою і четвертою. За приписами частини 3 цієї статті єдиним способом захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі. Частиною 4 цієї норми встановлено, що визнання протиправним (незаконним) індивідуального акта/рішення, зазначеного у частині третій цієї статті, не може бути підставою для застосування способів захисту у вигляді визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку.

У сукупності обмеження, які встановлені ч. 6 ст. 41 Закону № 4452-VI, яка є нормою матеріального права, та можливі способи захисту при виведенні неплатоспроможного банку з ринку, запроваджені процесуальним законом, становлять межі захисту суб`єктивного права учасника банку, яким є стягнення збитків.

З огляду на це, виходячи з приписів ч. 3 ст. 3 ГПК України, процесуальне рішення у справі повинно бути прийнято відповідно до процесуального закону чинного на час його (рішення) прийняття, тобто відповідно до редакції ст. 5 ГПК України, доповненої Законом № 590-IX.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 590-IX судові провадження в господарських справах за позовом учасника та/або колишнього учасника банку про захист прав або інтересів, які були порушені внаслідок виведення банку з ринку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, судовий розгляд яких станом на день набрання чинності цим Законом не завершений у судах першої, апеляційної або касаційної інстанцій шляхом ухвалення рішення (ухвали, постанови), у разі невідповідності обраних позивачем способів захисту вимогам частин третьої, четвертої статті 5 ГПК України підлягають закриттю у відповідній частині судом, який розглядає справу.

Правовий висновок щодо застування цієї норми сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 910/18214/19 від 15.02.2023. Відповідно до цього висновку зазначена спеціальна норма про закриття провадження у справі є процесуальною та оперативною, виходячи з дії нормативних актів у часі, встановлює, яку процесуальну дію має вчинити суд у разі, якщо позивач обрав неналежний спосіб захисту у процедурі виведення банку з ринку. Отже, ця норма має застосовуватися разом з відповідною нормою закону як цілісний регулятор на час учинення відповідної процесуальної дії, а не на час виникнення спірних правовідносин (чи на час звернення позивача до суду). Відтак норми перехідних положень закону як такі, що застосовуються до обмеженого кола правовідносин, які виникли і продовжуються на момент набрання чинності відповідним законом, вичерпують свою дію внаслідок їх застосування. Після закриття провадження у справах, про які законодавцем зазначено в пункті 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 590-IX, буде відсутній предмет регулювання припису цього пункту. ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження у справі, як обрання позивачем неналежного способу захисту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що пункту 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 590-IX є винятком з загального правила, за яким неналежний спосіб не є підставою для закриття провадження, а є самостійною підставою для відмови в позові. Застосування процесуального припису пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 590-IX до правовідносин, спір стосовно яких перебуває на розгляді господарського суду, і судове провадження не завершено прийняттям остаточного рішення на дату набрання чинності цим Законом, не суперечить положенням статті 6 Конвенції з прав людини. Воно забезпечує однакові процесуальні наслідки розгляду спорів за позовами учасників (акціонерів) неплатоспроможного банку - як тих, що звернулися до суду до набрання чинності змінами до статті 5 ГПК України, і їх спір не завершено розглядом у суді, так і тих, що звернулися після набрання чинності Законом № 590-ІХ, - реалізуючи принцип рівності перед законом і судом, визначений статтею 7 ГПК України.

У суду відсутні підстави для відступу від цього правового висновку.

Відтак суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 590-IX.

Керуючись пунктом 7 розділу II. Прикінцеві та перехідні Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності", статтями 5, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/17888/19 за позовом DEMACO HOLDINGS LTD до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Міністерства фінансів України, за участю третіх осіб - Національного банку України, Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", Кабінету Міністрів України про визнання недійсними договорів.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Повна ухвала складена 31.10.2024

Суддя О.М.Ярмак