ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Справа № 922/2889/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (вх. № 24926 від 03.10.2024) про ухвалення додаткового рішення, подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (адреса: 49033, м. Дніпро, пр.-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кім. 11; )
до Фермерського господарства "Туран Агро" (адреса: 64143, Харківська обл., Первомайський р.-н, с. Михайлівка, вул. Бугайченко, буд. 41; )
про стягнення 951461,30 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі № 922/2889/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі - позивач) до з Фермерського господарства "Туран Агро" (далі - відповідач) задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 61367,44 грн передоплати за договором № 75460 від 07.03.2024 (з урахуванням курсової різниці), 510293,91 грн передоплати за договором № 75888 від 02.04.2024 (з урахуванням курсової різниці), 193500,00 грн штрафу за договором № 75460 від 07.03.2024, 186299,95 грн штрафу за договором № 75888 від 02.04.2024 та 11440,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Позивач звернувся до суду з заявою (вх. № 24926 від 03.10.2024), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення яким стягнути з відповідача на свою користь 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.10.2024 зазначену заяву прийнято до розгляду; постановлено здійснювати її розгляд в письмовому провадженні та запропоновано відповідачу надати через канцелярію суду письмові пояснення щодо поданої позивачем заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З метою повідомлення сторін порядок розгляду заяви позивача та надання сторонам можливості реалізувати власні процесуальні права, судом направлено копію ухвали від 04.10.2024 до електронної та поштової адрес сторін.

Зокрема, копія ухвали була доставлена в електронний кабінет позивача 04.10.2024, про що свідчить залучена до матеріалів справи довідка про доставку електронного листа.

Крім того, копію ухвали від 04.10.2024 направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Згідно з інформацією на сайті ДП «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/) щодо поштивого відправлення зазначається, що воно обслуговується мобільним пересувним пунктом.

Згідно з затвердженими Нормативними строками пересилання відправлень «Укрпошта Стандарт» (без урахування вихідних днів поштових відділень), у межах області та між обласними центрами України (у тому числі м. Київ) становить Д+4, де Д день подання відправлення для пересилання; 4 кількість днів, протягом яких пересилається відправлення «Укрпошта Стандарт».

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про порядок розгляду заяви позивача.

Відповідач не скористався своїм правом на подання письмових пояснень на заяву позивача.

Розглянувши заяву позивача (вх. № 24926 від 03.10.2024), суд зазначає таке.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням прав та інтересів, та необхідністю їх судового захисту Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі за текстом клієнт) звернулось до адвоката Ратушного В. В. (далі за текстом адвокат) та уклало з ним договір про надання правової допомоги № 5 від 22.02.2022 (далі за текстом - договір).

За змістом п. 1.1 даного договору адвокат за дорученням клієнта і за винагороду (гонорар) надає клієнту такі види правової допомоги, передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом розділу 3 договору гонорар є формою винагороди адвоката за надання правової допомоги клієнту.

Належним підтвердженням надання правової допомоги, передбаченої цим договором, є складений адвокатом (не пізніше останнього дня і відповідного місяця) і підписаний сторонами акт про надання послуг за договором. На письмову вимогу клієнта адвокат зобов`язаний надати детальний письмовий звіт про надану правову допомогу за відповідний місяць.

Згідно з вимогами п. 3.4 договору, клієнт оплачує адвокату гонорар банківським переказом на поточний рахунок адвоката , вказаний в цьому договорі або рахунку на оплату, не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

Додатковою угодою № 2 від 05.08.2023, клієнт та адвокат узгодили, що предметом цієї додаткової угоди є права та обов`язки сторін, які не визначені в договорі і стосуються представництва інтересів клієнта у господарських судах з метою стягнення заборгованості за договорами поставки № 75460 від 07.03.2024 і № 75888 від 02.04.2024, укладеного між клієнтом та Фермерським господарством "Туран Агро" (ідентифікаційний код: 43570850) з урахуванням індексації та неустойки, передбаченої вказаними договорами.

У п. 4.1 додаткової угоди сторони узгодили, що за надання правової допомоги, передбаченої цією додатковою угодою, клієнт незалежно від того, чи досягнуто мету представництва сплачує адвокату за представництво, зокрема, в господарському суді першої інстанції 10000,00 грн.

На підставі п. 4.2 додаткової угоди в разі, якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про стягнення заборгованості за договором з урахуванням індексації та неустойки, передбаченої договорами), клієнт додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі 10000,00 грн.

В процесі виконання умов наведеного договору, між клієнтом та адвокатом складено та підписано акт про надання правової (правничої) допомоги (послуг) б/н від 01.10.2024, згідно з яким адвокатом надано, а клієнтом прийнято такі послуги:

- позовна заява про стягнення;

- заява щодо судових витрат.

В даному акті зазначено, що відповідно до договору про надання правової допомоги та додаткової угоди № 1 клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 20000 грн.

З посиланням на зазначені документи, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 20000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Суд констатує, що відповідач в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 06.11.2022 у справі № 922/1964/21 та об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформували правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, який судом враховується при розподілі судових витрат в межах даної справи.

Зокрема, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У даному випадку, як зазначалось, позивач просить суд за наслідками розгляду справи стягнути з відповідача 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, з яких 10000 грн. оплата за представництво та 10000 грн. гонорар

З цього приводу суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зазначає, що в розумінні ст. 126 ГПК України розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є співрозмірним щодо вказаних в даній статті критеріїв.

Разом з тим враховуючи, що рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 позов у даній справі задоволено повністю, суд керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України покладає на відповідача 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто подана позивачем заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 24926 від 03.10.2024) підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (вх. № 24926 від 03.10.2024) задовольнити.

Прийняти додаткове рішення.

Стягнути з Фермерського господарства "Туран Агро" (адреса: 64143, Харківська обл., Первомайський р.-н, с. Михайлівка, вул. Бугайченко, буд. 41; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (адреса: 49033, м. Дніпро, пр.-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кім. 11; ) 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак