ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. Справа №926/3628/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.,

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія»

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.08.2024 (повний текст рішення складено 12.08.2024, суддя Дутка В.В.)

у справі № 926/3628/23

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 275789955,40 грн

за участю представників в режимі відеоконференції:

від позивача Драчова М.С.

від відповідача Шевчук В.А.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрАТ «НЕК «Укренерго») 22.08.2023 звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» 273147058,20 грн заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії за період січень-червень 2023 року. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на існування договірних правовідносин, які виникли з договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0285-02024 (в редакції додаткової угоди від 22.1.22022), на виконання умов якого позивач протягом січня - червня 2023 року надавав послуги, а відповідач належним чином не виконав зобов`язань з оплати послуг згідно умов договору, у зв`язку з чим борг становить 226079629,49 грн. За порушення зобов`язання, на підставі п.5.7 договору, позивач нарахував відповідачу 24232499,69 грн пені, 18926252,42 грн штрафу, а також 1991712,32 грн 3% річних та 1916964,28 грн інфляційних втрат, в порядку ст. 625 ЦК України.

Господарський суд Чернівецької області в рішенні від 08.08.2024 позовні вимоги ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволив частково; з ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь позивача стягнув 4588734,95 грн 3% річних, 1962839,10 грн інфляційних втрат та 22316,07 грн судового збору; в задоволенні стягнення 24232499,69 грн пені та 189262252,42 грн штрафу відмовив; закрив провадження у справі в частині стягнення 226079629,49 грн основного боргу.

При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з такого:

- відповідач в процесі розгляду даної справи здійснював погашення заборгованості згідно з договором, таким чином, станом на момент прийняття судом рішення, сума основного боргу за період з січня 2023 по листопад 2023 року сплачена відповідачем повністю, що підтверджується наданими позивачем і відповідачем реєстрами надходження коштів та не заперечується сторонами. Відтак, суд, в порядку п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, закрив провадження у справі в частині стягнення 226079629,49 грн основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору;

- при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць. Таким чином, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України. Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 4588734,95 грн та інфляційних втрат у сумі 1962839,10 грн за період з січня 2023 року по листопад 2023 року, суд дійшов висновку, що такий є правильним, а тому задоволив позовні вимоги в цій частині;

- підпункт 16 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" містить імперативну норму, за змістом якої, на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені, відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії. Отже, виходячи з приписів підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, з врахуванням правових висновків Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 911/1359/22 (постанова від 19.04.2024), суд відмовив позивачу в задоволенні його вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідач не погодився з ухваленим судовим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку, позаяк вважає його таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права з огляду на таке:

- погоджуючи два способи розрахунку, сторони насамперед здійснюють це з метою фінансового розвантаження та утворення альтернативного способу розрахунку. Втім, саме зобов`язання щодо оплати виникає лише за умови надання послуги з передачі в повному обсязі. За твердженням відповідача, він повинен був сплатити за послуги з передачі лише після підписання акта наданих послуг у строк, що визначений договором, однак авансові платежі за своєю правовою природою не є платопороджуючою умовою, а лише додатковим способом оплати. Отже, здійснюючи попередню оплату та визначення фактичного обсягу наданої послуги по закінченню календарного місяця з ймовірним його коригуванням, не надає можливості та правових підстав стверджувати, що попередня оплата була проведена за надану на той час послугу в обсязі, що відповідає фактичному, а тому і не може вважатись сама по собі зобов`язанням;

- за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання. За твердженням відповідача, внесення суми попередньої оплати за своєю природою не є грошовим зобов`язанням, відтак застосування позивачем частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування та стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат є помилковим. Водночас, відповідач вважає, що місцевим господарським судом не було враховано поденної оплати відповідача, а також роздрібнений період прострочення.

За таких обставин, відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позивних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Процесуальний хід розгляду даної справи відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду; розгляд справи відбувся в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Позивач своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав, однак його представник в судовому засіданні заперечив проти доводів апелянта.

В дане судове засідання на зв`язок із судом вийшли представники позивача та відповідача, які підтримали свої доводи, міркування та заперечення щодо апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія зазначає наступне:

01.01.2019 між НЕК «Укренерго» (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське управління (ОСП) та TOB «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (користувач) було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0285-02024 (далі - договір), за умовами якого позивач (ОСП) зобов`язався надавати послуги з передачі електричної енергії (далі - послуги), а відповідач (користувач) зобов`язався здійснювати оплату за послуги відповідно до умов цього договору.

Після укладення договору до нього неодноразово вносились зміни, додатковою угодою від 22.12.2022 сторони дійшли згоди викласти договір у новій редакції.

Відповідно до п. 4.1. договору, в редакції яка діє з 22.12.2022, для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У період після приєднання ОСП до ITC механізму плановий обсяг послуги формується користувачем без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги зазначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

2) фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу 11 Кодексу системи передачі. У період після приєднання ОСП до ITC механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру.

За умовами п.3.1. договору планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (регулятором), та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті.

Постановою НКРЕКП від 21.12.2022 №1788, на період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року (включно), встановлено тариф на послугу з передачі електричної енергії на рівні 380,28 грн/МВт-год (без ПДВ), на період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року (включно) -430,25 грн/МВт-год (без ПДВ), на період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) - 485,10 грн. (без ПДВ).

Згідно з п. 5.2. договору, передбачено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом З цього договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця.

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.5. договору, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному вебсайті ОСП.

Планові обсяги можуть подаватися на більший період з подальшим їх коригуванням у - терміни, передбачені цим пунктом.

Отже, договором установлені наступні строки розрахунків за послугу:

щодо планових обсягів (попередній розрахунок): до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуг; до 10 числа розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуг, до 15 числа розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуг; до 20 числа розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуг; до 25 числа розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуг;

щодо фактичних обсягів (остаточний розрахунок): до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

За умовами п. 9.4. договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі послуги, акти звірки розрахунків наданої послуги, повідомлення вважаються отриманими стороною:

у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;

у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.

Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Відповідно до п. 9.5. договору, будь-які документи, що створюються/укладаються сторонами під час виконання договору (у тому числі акт приймання-передачі послуги або акт коригування до акта приймання-передачі послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування сервісу, про що виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний з обох сторін в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).

Податкові накладні отримуються користувачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Разом з тим, згідно п 9.6. договору для забезпечення електронного документообігу сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в сервісі та дотримуватись правил та інструкції користування сервісом, які ним передбачені.

Відповідно до п. 9.8. договору, сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою сервісу з використанням реєстраційних даних сторони, є такими, що підписані цією стороною (уповноваженою нею особою).

Пунктом 6.1.1. договору передбачено, що ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу. Відповідне право кореспондується із установленим в п. 8.3.3 договору обов`язком користувача здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, на виконання умов договору, протягом січня 2023 - червня 2023 року, позивач надав, а відповідач отримав послугу.

Водночас відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, а саме оплату послуг за січень 2023 року здійснив з порушенням строків передбачених договором, за лютий 2023 здійснив часткову оплату, а за послуги надані протягом березня 2023 - червня 2023 року взагалі не сплатив.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

У зв`язку з порушенням грошових зобов`язань за договором, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача суму основного зобов`язання, пеню, штраф, інфляційні втрати і 3 % річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив врахувати додаткову заборгованість за період з липня по листопад 2023, а також скориговані суми заборгованостей за травень та червень 2023. Разом з тим, з огляду на збільшення основного боргу, позивач здійснив перерахунок і штрафних санкцій за період з січня по листопад 2023 року.

З огляду на прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог в частині інфляційних втрат, трьох процентів річних, предметом даного спору є позовні вимоги про стягнення 226079629,49 грн основного боргу, 4588734,95 грн 3% річних, 1962839,10 грн інфляційних втрат, 24232499,69 грн пені та 18926252,42 грн штрафу.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, у відповідності до ст. 174 ГК України, є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

За умовами ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В даному випадку, між сторонами виникли господарські зобов`язання на підставі договору про надання послуг з передачі електричної енергії, відтак підпадають під дію Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон), який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку; кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; кодексом комерційного обліку; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Стаття 4 Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, в т.ч. і договір про надання послуг з передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, протягом січня-листопада 2023 позивач надав, а відповідач отримав обумовлену договором послугу на загальну суму 426708030,70 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України)

З матеріалів справи слідує, що відповідач, в процесі розгляду цієї справи судом першої інстанції, погасив наявну перед позивачем заборгованість за договором за період з січня 2023 по листопад 2023 року, що підтверджується наданими сторонами реєстрами надходження коштів, не заперечується та не оспорюється ними.

З огляду на те, що відповідачем було погашено 226079629,49 грн заборгованості перед позивачем, місцевий господарський суд, у відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, правомірно закрив провадження у справі в цій частині, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Разом з тим, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу 24232499,69 грн пені та 18926252,42 грн штрафу.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені ГК України. Так, згідно статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

В пункті 5.7. договору сторони передбачили, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Відповідно до пп. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» комісією надана настанова, за змістом якої на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 є імперативною нормою, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який був продовжений та триває до теперішнього часу.

Рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

Такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії, між учасниками ринку електричної енергії.

Попри те, що постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору, що відповідає правовому висновку Об`єднаної Палати Верховного Суду, наведеному у постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22.

З огляду на вказане, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу.

Крім штрафних санкцій, обумовлених умовами договору, позивач, за неналежне виконання зобов`язання щодо оплати за надану послугу, нарахував відповідачу 4588734,95 грн 3% річних та 1962839,10 грн інфляційних втрат, стягнення яких, зокрема, є предметом апеляційного оскарження відповідачем. Розглянувши доводи апелянта щодо неправомірності стягнення місцевим господарським судом з нього 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке:

В разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, наведеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постановах Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.4.1. договору для розрахунків використовується плановий та фактичний обсяг послуги, а розрахунковим періодом за цим договором, за умовами п. 5.1 договору, є один календарний місяць.

В п. 5.2. договору сторони погодили, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП.

За умовами п. 5.5. договору, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги.

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Таким чином, при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України. Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №904/5899/21 та від 24.11.2022 у справі №927/713/21.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та правильність нарахування позивачем 4588734,95 грн 3% річних та 1962839,10 грн інфляційних втрат за період з січня 2023 року по листопад 2023 року, та вважає, що позовні вимоги про їх стягнення правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» відмовити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.08.2024 у справі №926/3628/23 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

повний текст постанови складено 04.11.2024

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік