РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2024Справа № 910/4259/24

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Делавер Тренд" (02222, місто Київ, вулиця Беретті Вікентія, будинок, 10, квартира, 106)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Солюшинс" (03115, місто Київ, вулиця Верховинна, будинок 36А, кабінет 406)

про стягнення 51 306 грн 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Делавер Тренд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Солюшинс" про відшкодування збитків в розмірі 51 306 грн 75 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних, чим завдав позивачу збитків в розмірі 51 306 грн 75 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2024 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

18.04.2024 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 відкрито провадження у справі № 910/4259/24, та прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.05.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.05.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли відповідь на відзив.

27.05.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Делавер Тренд" (позивач, Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігма Солюшинс" (відповідач, Бухгалтер) було укладено договір на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202, якого є ведення Бухгалтером за плату бухгалтерського і податкового обліку Клієнта, складання та передача контролюючим органам бухгалтерської та податкової звітності, передбаченої чинним законодавством України, протягом терміну дії цього договору (п. 1.1 Договору).

В разі, коли до Клієнта застосовуються штрафні санкції за порушення Клієнтом податкового законодавства в період, в якому відповідальність за правильність бухгалтерського і податкового обліку несе Бухгалтер, останній відшкодовує Клієнту суму фактично завданих збитків в повному обсязі (п. 7.5 Договору).

Термін дії Договору встановлено з моменту підписаннґ сторонами до 31.12.2022 (п. 12.1 Договору). Кожна зі сторін має право достроково припинити дію цього Договору, письмово сповістив про це іншу сторону за 30 календарних днів до дати розірвання, виконав усі набравши чинності зобов`язання, згідно з умовами Договору (п. 12.3 Договору).

Підставою дострокового розірвання, зокрема може бути ініціатива однієї зі сторін. В цьому випадку сторона ініціатор відшкодовує другій стороні понесені нею витрати, пов`язані з виконанням Договору (п. 12.4.2 Договору).

П. 5.2 Договору встановлено обов`язки Бухгалтера, зокрема, забезпечити належну якість ведення обліку відповідно до вимог національних та міжнародних стандартів бухгалтерського обліку на підставі первинних бухгалтерських і податкових документів, наданих Клієнтом, або розроблених Бухгалтером не пізнше граничних термінів передачі;вчасно проводити розрахунок податкових та інших обов`язкових платежів і вчасно надавати Клієнту дані для їх сплати.

Відповідно до акту від 09.11.2023 №73036/Ж5/26-15-04-11-03/43504903 про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо позивача останній порушив граничні строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових наклданих в ЄРПН, внаслідок чого 06.12.2023 податковим повідомленням-рішенням №771280411 до позивача застосовано штраф у сумі 51 306 грн 75 коп.

Вказаний штраф позивачем сплачено відповідно до платіжної інструкції №1208 від 04.01.2024.

19.01.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією №01, в якій просив відшкодувати збитки в розмірі 51 306 грн 75 коп. Відповідач листом №2 від 01.02.2024 вказану претензію залишив без задоволення.

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь збитки в сумі 51 306 грн 75 коп., завдані неналежним виконанням договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавце у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статей 216, 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За частиною третьою статті 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Правовідносини щодо відшкодування збитків врегульовані, зокрема положеннями глави 25 "Відшкодування збитків у сфері господарювання" Господарського кодексу України та глави 82 "Відшкодування шкоди" Розділу III "Окремі види зобов`язань" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України.

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1-4 статті 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач вказує, що реєстрація податкових накладних відповідно до умов договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202 є додатковою послугою. Суд не погоджується з таким твердженням, адже додатком 1 до Договору встановлено, що однією з операцій, що виконуються Бухгалтером, є реєстрація податкових накладних (п. 5 додатку 1). Крім того, встановлено вартість послуг, яка залежить від кількості податкових накладних в місяць. Додатком 2 до Договору встановлено перелік додаткових послуг та їх вартість, де зазначено, що додатковою послугою є складання та реєстрація однієї податкової накладної. Суд приходить до висновку, що додаткове складання та реєстрація однієї податкової накладної є додатковою послугою у разі перевищення кількості податкових накладних на місяць відповідно до вартості обслуговування, сплаченої позивачем. При цьому відповідачем не надано суду доказів, що позивачем така кількість була перевищена.

Крім того, відповідач вказує, що податкова накладна №22 від 25.10.2022 була невчасно зареєстрована з вини позивача, оскільки у останнього була відсутність необхідного обсягу реєстраційного ліміту на рахунку СЕА ПДВ. Вказане спростовується банківською випискою за період 01.11.2022-27.11.2022, відповідно до якої позивачем було поповнено власний рахунок СЕА ПДВ на суму 45 000 грн 00 коп.

Також відповідач зазначає, що дію договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202 було припинено з ініціативи відповідача, що підтверджується повідомленням про розірвання договору від 15.11.2022. Оскільки позивач заперечує отримання вказаного повідомлення, а відповідач жодних доказів направлення/отримання позивачем не надає, суд не приймає до уваги вказаний доказ, внаслідок чого термін дії Договору вважається судом до 31.12.2022.

Щодо заперечень відповідача про нарахування збитків в частині невчасної реєстрації податкових накладних поза межами дії договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202, суд зазначає, що відповідне простроченя почалось під час дії Договору, що встановлено актом камеральної перевірки від 09.11.2023 №73036/Ж5/26-15-04-11-03/43504903. Вказаний акт є належним доказом розрахунку штрафних санкцій, застосованих до позивача, і у суду при розгляді даної справи відсутні підстави для перерахунку накладених штрафних санкцій.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України",х яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Таким чином, як встановлено судом, відповідач відповідно до умов договору на бухгалтерське обслуговування від 04.01.2022 № ДЛТ202 неналежним чином виконав зобов`язання щодо вчасної реєстрації податкових накладних позивача в ЄРПН, у зв`язку із чим останньому за результатами камеральної преревірки нараховано штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням №771280411.

Враховуючи факт понесення позивачем збитків, неналежне виконання зобов`язань за договором відповідачем, причинно-наслідковий зв`язок між ними та встановлену вину відповадача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 51 306 грн 75 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Солюшинс" (03115, місто Київ, вулиця Верховинна, будинок 36А, кабінет 406, ідентифікаційний код 39408491) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Делавер Тренд" (02222, місто Київ, вулиця Беретті Вікентія, будинок, 10, квартира, 106, ідентифікаційний код 43504903) збитки у розмірі 51 306 (сто шістдесят тисяч) грн 75 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (дві тисячі сто сорок сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька