За заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»
про стягнення 7 743, 12 грн
Суддя Бондаренко-Легких Г.П.
Без виклику представників сторін
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 7 743, 12 грн право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz GLE 300D» д/н НОМЕР_1 в результаті ДТП, що мало місце 16.12.2022.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2024 позов задоволено повністю.

29.08.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 7 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про розподіл судових витрат у справі. Розгляд заяви про розподіл судових витрат ухвалено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін згідно частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно заяви про розподіл судових витрат протягом 10 днів з моменту вручення даної ухвали.

01.10.2024. від відповідача надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про ухвалення додаткового рішення та клопотання Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, вказує наступне.

В позовній заяві позивач в порядку пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що орієнтований розрахунок суми витрат на правову допомогу становить 7 000, 00 грн, також, позивач попередив, що на виконання вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, що докази понесених судових витрат будуть подані до суду у встановлений законом строк після винесення остаточного судового рішення по справі.

В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути з відповідача 7 000, 00 грн витрат на правову допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію ордера серії АА №1278640 від 02.02.2023;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1639 від 21.05.2019;

- копію договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додаткової угоди №2 від 09.01.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додаткової угоди №3 від 01.12.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додатка №1 від 26.10.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію розрахунку витрат на правову допомогу від 26.10.2023;

- копію рахунку №119 від 26.10.2023;

- копію платіжної інструкції №4507 від 30.10.2023;

- копія акту надання послуг №119 від 18.12.2023.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

31.12.2020 між Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (клієнт) та Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» (в подальшому перейменоване на Адвокатське бюро «Лисов2856 «Еквіт») укладено договір про надання правової допомоги 1/20ю, згідно умовами якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 6.2. договору №1/20ю від 31.12.2020 в редакції додаткової угоди №3 від 01.12.2023, дія договору припиняється 31.12.2024.

Розділом 4 договору №1/20ю від 31.12.2020 встановлена наступне:

- ціна договору складається з вартості юридичних послуг, зо зазначаються в додатковій угоді до цього договору. Така угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін( пункт 4.1.);

- вартість наданої юридичної допомоги бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок (пункт 4.2.);

- оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з моменту отримання клієнтом рахунку від бюро. Такий рахунок за вибором бюро може бути надіслана поштовою кореспонденцією та/або поданий до канцелярії клієнта (пункт 4.3.);

- співробітники бюро надають юридичну допомогу клієнту, передбаченому умовами даного договору, в робочий час, тобто з 09:00 години до 18:00 години у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. Оплата за надання юридичних послуг у неробочий час здійснюється у подвійному розмірі (пункт 4.4.);

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті прийому-передачі наданих послуг вказується обсяг наданої бюро юридичної допомоги, її вартість та ідентифікація. Акт прийому-передачі наданих послуг передається до канцелярії клієнта бюро особисто, або надсилається поштовою кореспонденцією (пункт 4.5.).

Відповідно до пункту 3.1. договору №1/20ю від 31.12.2020, клієнт зобов`язується прийняти виконану роботу бюро та оплатити її у розміри та строки, встановлені в даному договорі.

В Додатку №1 від 26.10.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020 сторони узгодили фіксовану суму гонорару адвоката за надання правової допомоги у суді першої інстанції у розмірі 7 000, 00 грн.

Відповідно до наданого розрахунку витрат на правову допомогу від 26.10.2023, послуги по наданню правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару становлять 7 000, 00 грн.

Адвокатське бюро виписало клієнту рахунок №119 від 26.10.2023 на суму 7 000, 00 грн, яке клієнтом було оплачено на користь адвокатського бюро, що підтверджується платіжною інструкцією №4507 від 30.10.2023.

За надані послуги, сторони підписали акт надання послуг №119 від 18.12.2023 на суму 7 000, 00 грн.

Суд звертає увагу, що акт надання послуг за договором про надання правової допомоги з описом та розрахунком наданих послуг (робіт), не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В розумінні положень згаданих норм законодавства (зокрема, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Скориставшись своїм правом, наданим господарським процесуальним законом, відповідач 01.10.2024 подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача до 1 500, 00 грн.

Так, відповідач мотивував своє клопотання неспівмірністю зі складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Позивачем у справі підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

Проте, суд зі своєї сторони констатує, що оскільки ціна позову в даній справі є 7 743, 12 грн, а розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, які просить стягнути позивач становить 7 000, 00 грн, а також суму судового збору, тому така сума в даній справі є не пропорційна щодо предмета позову з врахуванням ціни позову та не співмірною.

Також, судом взято до уваги, що практика в категорії даних справ є сталою та протягом останніх 5-6 років незмінною, а також беручи до уваги, що адвокат який представляє інтереси позивача у відповідності до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю здійснює адвокатську діяльність з 2019 року (5 років) та здійснює представництво в інших справах в даній категорії, що підтверджується відомостями зазначеними в додатку №1 від 26.10.2023 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн не відповідають критеріям, що визначені в частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема не є співмірним зі складністю справи та ціною позову.

Відтак, суд, з огляду на вище встановлене, а також з врахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн, що, на переконання суду, буде співмірним із складністю справи та ціною позову (7 743, 12 грн), а також витраченим часом на написання позовної заяви, збір документі та подання позовної заяви до суду, отже, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд задовольняє частково.

Щодо прохання відповідача про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача, яка підлягає стягненню з відповідача до 1 500, 00 грн, то суд зазначає, що таке зменшення не в повній мірі відповідає справедливій оплаті витраченого часу на підготовку позовної заяви та подання її до суду. Крім того, суд зазначає, що спір у справі виник, в зв`язку з діями відповідача та не врахування ним сталих правових позицій щодо стягнення шкоди в порядку суброгції.

З огляду на зазначене, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати при повному задоволенні позовних вимог покладаються на відповідача.

Оскільки рішенням від 26.08.2024 позовні вимоги задоволені повністю, в такому випадку суд покладає суму витрат на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 3 000, 00 грн на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 124, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Олени Тегіли, буд. 6, літ. В, ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

3. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн - залишити за позивачем.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішення законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких