ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024м. ДніпроСправа № 904/4147/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Грандіс», с. Партизанське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3 ТМ», м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення 54 256,83 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія Грандіс» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3 ТМ» про стягнення 54 256,83 грн, з яких: 41 175,40 грн - основний борг, 6991,63 грн пеня, 4053,00 грн штраф, 456,02 грн - 3% річних, 1580,78 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №1/61 від 03.07.2023 в частині оплати поставленого товару.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 23.09.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.10.2024 позивач подав заяву, повідомивши, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть ним надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

01.11.2024 відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що по укладеному між сторонами Договору поставки №1/61 від 03.07.2023 року поставок товару так і не відбулось. Додані Позивачем до позову первинні документи бухгалтерського обліку, якими оформлено відповідні господарські операції з поставки, а саме: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності не містять посилань на договір поставки №1/61 від 03.07.2023 р. Відтак твердження позивача, що вказані поставки відбувались на виконання договору поставки №1/61 від 03.07.2023 року, не відповідає доданим первинним бухгалтерським документам. З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія Грандіс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3 ТМ» (покупець) було укладено договір поставки № 1/61 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити ядро соняшникового насіння, якість якого відповідає ДСТУ 4843:2007, українського походження, (надалі - товар) на умовах, зазначених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

3агальна кількість товару, що поставляється по даному договору становить загальну кількість поставленого товару згідно видаткових накладних. (п. 1.2. договору).

Базис поставки, асортимент та ціна товару, інші умови зазначено у спсцифікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3. договору).

Строк поставки товару - зазначено у специфікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1. договору).

Товар може передаватись покупцю окремими партіями, про що зазначається у відповідних специфікації(-ях), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2. договору).

Умови поставки - зазначено у специфікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору, у відповідності із правилами «Інкотермс-2010». У випадку розбіжностей умов договору з правилами «Інкотермс-2010" пріоритет мають умови договору (п. 2.4. договору).

При поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: оригінал договору, підписаного уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою; рахунок; видаткову накладну; сертифікат якості; податкову накладну, в порядку норм діючого законодавства України (п. 2.5. договору).

Оплата товару - зазначено у специфікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1. договору).

Оплата за товар здійснюється у безготівкової формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.2. договору).

Зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.3. договору).

Перехід права власності з моменту виконання покупцем вимог п. 3.3. цього договору (п. 3.4. договору).

За прострочення оплати більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) % від вартості несвоєчасно оплаченого товару. Крім того, покупець за кожний день прострочення оплати за товар, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення оплати поставленого товару (п. 4.1. договору).

За прострочення поставки товару більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару (п. 4.2. договору).

Сторони домовились, що термін позовної давності по стягненню штрафів та неустойки за цим договором встановлюється у три роки згідно із ст. 259 ЦК України, та нараховуються за весь період прострочення виконання своїх обов`язків (п. 4.4. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами та скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.12.2024, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.1. договору).

Зміни та доповнення до договору є його невід`ємною частиною та набувають чинності після підписання сторонами відповідних додаткових угод (п. 5.2. договору).

03.07.2023 сторони підписали специфікацію № 1 до договору (а.с. 10), в якій погодили товар, що підлягає поставці на суму 42 180,00 грн з ПДВ. Також сторони погодили умови поставки: ЕХW склад продавця, що розташований за адресою: Дніпровська обл., с. Партизанське, вул. Заводська, 18А. Умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 4 календарних днів з моменту надання постачальником покупцю видаткової накладної на товар. У разі порушення термінів оплати постачальник має право в односторонньому порядку збільшити ціну поставленого товару до 18%. Терміни поставки: необмежений.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 40 530,00 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:

- № 2709 від 14.12.2023 про поставку товару на суму 13 650,00 грн з ПДВ (а.с. 11);

- № 6 від 03.01.2024 про поставку товару на суму 13 440,00 грн з ПДВ (а.с. 14);

- № 97 від 19.01.2024 про поставку товару на суму 13 440,00 грн з ПДВ (а.с. 17)

та товарно-транспортні накладні:

- № 2709 від 14.12.2023 про поставку товару на суму 13 650,00 грн з ПДВ (а.с. 12);

- № 6 від 03.01.2024 про поставку товару на суму 13 440,00 грн з ПДВ (а.с. 15);

- № 97 від 19.01.2024 про поставку товару на суму 13 440,00 грн з ПДВ (а.с. 18).

Відповідно до п. 3.1. договору оплата товару - зазначено у специфікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору.

В специфікації № 1 від 03.07.2023 сторони погодили умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 4 календарних днів з моменту надання постачальником покупцю видаткової накладної на товар.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до умов договору та специфікації № 1, а також враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був сплатити за поставлений товар:

- за накладною № 2709 від 14.12.2023 суму 13 650,00 грн у строк до 18.12.2023 включно (14.12.2023 + 4 календарних дня);

- за накладною № 6 від 03.01.2024 суму 13 440,00 грн у строк до 08.01.2024 включно (03.01.2024 + 4 календарних дня, з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день);

- за накладною № 97 від 19.01.2024 суму 13 440,00 грн у строк до 23.01.2024 включно (19.01.2024 + 4 календарних дня).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар сплатив лише частково, а саме 02.01.2024 сплатив 6650,00 грн за товар поставлений за видатковою накладною № 2709 від 14.12.2023, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33 880,00 грн.

В специфікації № 1 від 03.07.2023 сторони, серед іншого, погодили, що у разі порушення термінів оплати постачальник має право в односторонньому порядку збільшити ціну поставленого товару до 18%.

Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач порушив умови договору позивач реалізував своє право, що передбачено специфікацією № 1, та збільшив вартість поставленого товару на 18%. Про що, як зазначає позивач, повідомив відповідача претензією № 1104/2П від 20.05.2024 (а.с. 23).

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав до суду копії опису вкладення та фіскального чеку (а.с. 24-25). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25), вказану претензію відповідач отримав 05.06.2024.

Таким чином, як зазначає позивач, у зв`язку з порушенням своїх обов`язків з договором заборгованість відповідача становить 41 175,40 грн (47 825,40 грн (40 530,00 грн + 18%) 6650,00 грн (оплата)).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензії № 1104/1П від 11.04.2024 (а.с. 20) та № 1104/2П від 20.05.2024 (а.с. 23), в яких вимагав сплатити заборгованість. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаних претензій позивач надав до суду копії описів вкладення та фіскальних чеків (а.с. 21-22, 24-25). Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 22, 25), вказані претензії відповідач отримав 17.04.2024 та 05.06.2024 відповідно.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензії не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

01.11.2024 відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що по укладеному між сторонами Договору поставки №1/61 від 03.07.2023 року поставок товару так і не відбулось. Додані Позивачем до позову первинні документи бухгалтерського обліку, якими оформлено відповідні господарські операції з поставки, а саме: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності не містять посилань на договір поставки №1/61 від 03.07.2023 р. Відтак твердження позивача, що вказані поставки відбувались на виконання договору поставки №1/61 від 03.07.2023 року, не відповідає доданим первинним бухгалтерським документам. З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Господарський суд зазначає, що спірні видаткові накладні (№ 2709 від 14.12.2023, № 6 від 03.01.2024, № 97 від 19.01.2024) містять посилання на договір поставки №1/60 від 03.07.2023.

У листі № 1104/3П від 13.08.2024 (а.с. 32) позивач зазначив , що під час друку вищевказаних видаткових накладних була допущена помилка, замість договору поставки №1/61 був вказаний неіснуючий договір за номером « 1/60».

Доказів укладення договору №1/60 від 03.07.2023 відповідач не надав. З урахуванням матеріалів справи суд погоджується з твердженням позивача щодо допущеної описки (зазначення « 60», замість « 61»).

Також господарський суд наголошує, що спірні видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані відповідачем без жодних заперечень.

Доказів оплати поставленого товару в сумі 41 175,40 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 41 175,40 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6991,63 грн за загальний період з 18.12.2023 по 02.09.2024 та штраф у розмірі 4053,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору за прострочення оплати більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) % від вартості несвоєчасно оплаченого товару. Крім того, покупець за кожний день прострочення оплати за товар, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення оплати поставленого товару.

За прострочення поставки товару більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару (п. 4.2. договору).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при розрахунку використано неправильні початкові дати періодів нарахування та не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, а також здійснено подвійне нарахування пені на одну заборгованість за одну дату.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 6817,68 грн. Розмір штрафу позивачем розраховано правильно.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 18.12.2023 по 02.09.2024 у розмірі 456,02 грн та інфляційні втрати за період з січня 2024 року по липень 2024 року у розмірі 1580,78 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме при здійсненні розрахунку 3% річних позивачем були допущені ті самі ж помилки, як при розрахунку пені (використано неправильні початкові дати періодів нарахування та не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, а також здійснено подвійне нарахування пені на одну заборгованість за одну дату).

Згідно з перерахунком, виконаним господарським судом, розмір 3% річних становить 738,28 грн. В той же час в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 456,02 грн. Суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення 3% річних в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат позивачем розраховано правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 54 082,88 грн, з яких: 41 175,40 грн - основний борг, 6817,68 грн пеня, 4053,00 грн штраф, 456,02 грн - 3% річних, 1580,78 грн - інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 9,69 грн (0,32 %), на відповідача 3018,31 грн (99,68 %).

У позовній заяві позивачем визначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу 30000,00 грн.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

28.10.2024 позивач подав заяву, повідомивши, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть ним надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3 ТМ» (49017, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 39, ідентифікаційний код 44929198) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Грандіс» (52012, Дніпропетровська область, с. Партизанське, вул. Заводська, буд. 18А, ідентифікаційний код 36639159) 57 101,19 грн, а саме: 54 082,88 грн, з яких: 41 175,40 грн - основний борг, 6817,68 грн пеня, 4053,00 грн штраф, 456,02 грн - 3% річних, 1580,78 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3018,31 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва