ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024м. ДніпроСправа № 904/3638/24

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Оніщенко В.М.;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши матеріали справи №904/3638/24

за позовом Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Фізичної особи-підприємця Перескока Івана Івановича

про стягнення пені,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 15.08.2024 за вих. №б/н до Фізичної особи-підприємця Перескок Івана Івановича (далі - відповідач) про стягнення 68.000,00 грн пені.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3638/24 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2024.

Ухвалою від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, які підтверджують факт відправлення відповідачу (на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Через систему "Електронний суд" 20.08.2024 від позивача надійшла заява від 20.08.2024 за вих. №б/н про усунення недоліків, до якої позивач додав документи, які підтверджують факт відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою від 23.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 19.09.2024.

Через систему "Електронний суд" 18.09.2024 від відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач просить відкласти підготовче засідання.

Ухвалою від 19.09.2024 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі до 16.10.2024.

Через систему "Електронний суд" 25.09.2024 від відповідача надійшов відзив.

Через систему "Електронний суд" 30.09.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 16.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2024.

В судовому засіданні 31.10.2024 представник позивача надав пояснення у справі, відповів на запитання суду. Представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється у добровільному порядку та у передбачені законодавством строки сплатити пеню, нараховану на підставі рішення Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.06.2023 №54/30-р/к внаслідок визнання дій Фізичної особи-підприємця Перескок Івана Івановича, які полягають в узгодженні своїх дій під час підготовки та участі у торгах «Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень (прибирання сміття на зелених зонах, підмітання території, видалення дерев тощо на території міста), які проводились Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, ідентифікатор: № UA-2020-03-15-000055-а, визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів.

За зазначене порушення, на відповідача накладено штраф в загальному розмірі 68.000,00 грн. Відповідно до частини третьої статті 56 Закону 2210-III, особа, на яку накладено штраф за рішенням Відділення, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За несвоєчасну сплату штрафу позивач нарахував пеню за період з 11.10.2023 по 03.03.2024, що з урахуванням положень частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", складає 68.000,00 грн.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що згідно з нормами права, суд зобов`язаний забезпечити єдність судової практики при вирішенні справи. Він також має дотримуватися висновків Верховного Суду, але повинен зважати і на конкретні обставини кожної справи. У даній справі питання стосується зменшення розміру неустойки, що дозволяється законодавством, зокрема у разі визнання обставин, які впливають на фінансові можливості сторін.

Разом з тим, відповідач акцентував увагу суду на датах ухвалення судових рішень по справі №904/5601/23 та зазначав про встановлену на законодавчому рівні можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду.

Стислий виклад позиції позивача на відзив відповідача

Позивач зазначає, що важливою є практика Верховного Суду, яка підтверджує, що суди не мають права зменшувати штраф або пеню, якщо вони нараховані правомірно. Відповідно, стаття 551 Цивільного кодексу України, яка дозволяє зменшувати неустойку у цивільних спорах, в даному випадку не застосовується, оскільки питання регулюються спеціальним законом - Законом України „Про захист економічної конкуренції.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: правомірності прийняття рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.06.2023 №54/30-р/к, строку сплати штрафу, наявність прострочення сплати штрафу, підстав нарахування пені.

Суд встановив, що рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.06.2023 №54/30-р/к у справі № 54/71-21 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу:

- пунктом 3 резолютивної частини рішення визнано дії фізичної особи-підприємця Беляєв М.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) та фізичної особи-підприємця Перескок І.І. (РНОКПП НОМЕР_2 ), які полягають в узгодженні ними своїх дій під час підготовки та участі у торгах «Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень (прибирання сміття на зелених зонах, підмітання території, видалення дерев тощо на території міста)», які проводились Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, ідентифікатор закупівлі: №UA-2020-03-15-000055-a, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначеним пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів;

- пунктом 3.2. резолютивної частини рішення за порушення, зазначене у пункті 3 резолютивної частини рішення, вирішено накласти штраф на фізичну особу-підприємця Перескок І.І. у розмірі 68.000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.

Рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання (арк. 7-27, том 1).

Копію Рішення № 54/30-р/к було направлено позивачем супровідним листом від 13.07.2023 №54-02/1427 на адресу ФОП Перескок І.І., що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на дату складання листа: ( АДРЕСА_1 ).

Копію Рішення № 54/30-р/к, направленого до ФОП Перескок І.І. рекомендованим повідомленням №909, отримано відповідачем 10.08.2023, що підтверджується листом АТ «Укрпошта» №999.022.-12793-23 від 14.09.2023.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, штраф, накладений Рішенням № 54/30-р/к на ФОП Перескок І.І., підлягав сплаті з урахуванням статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» до 10.10.2023. Нарахування пені починається з 11.10.2023.

ФОП Перескок І.І. оскаржував рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.06.2023 №54/30-р/к у справі № 54/71-21 до Господарського суду Дніпропетровської області.

03.11.2023 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/5601/23 за позовом ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 у задоволенні позову ФОП Перескок І.І. відмовлено у повному обсязі.

04.03.2024 Центральним апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження у справі №904/5601/23 за апеляційною скаргою ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2024 у справі №904/5601/23 апеляційну скаргу ФОП Перескок І.І. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без змін.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону 2210-III протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

24.05.2024 відповідач сплатив штраф у розмірі 68.000,00 грн (квитанція від 24.05.2024 №9343-1536-7518-8759, арк.39-40, том 1).

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

На підставі частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 68.000,00 грн (за період з 11.10.2023 по 03.03.2024 розмір пені складає 78.540,00 грн, однак враховуючи обмеження розміру пені, встановленого частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені склав 68.000,00 грн.).

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення в доход Державного бюджету України 68.000,00 грн пені.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За приписами частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Враховуючи положення частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", строк сплати штрафу за вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням на Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилдорінвест» закінчився 10.10.2023.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач оскаржив рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.06.2023 №54/30-р/к у справі № 54/71-21 до Господарського суду Дніпропетровської області.

03.11.2023 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/5601/23 за позовом ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 у задоволенні позову ФОП Перескок І.І. відмовлено у повному обсязі.

04.03.2024 Центральним апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження у справі №904/5601/23 за апеляційною скаргою ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2024 у справі №904/5601/23 апеляційну скаргу ФОП Перескок І.І. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без змін.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону 2210-III протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

24.05.2024 відповідач сплатив штраф у розмірі 68.000,00 грн (квитанція від 24.05.2024 №9343-1536-7518-8759, арк.39-40, том 1).

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 68.000,00 грн за період з 11.10.2023 по 02.11.2023 та з 10.01.2024 по 03.03.2024.

При цьому позивач зазначає, що пеня за цей період становить 78.540,00 грн, однак, враховуючи частину 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявлена сума пені складає 68.000,00 грн.

За несвоєчасну сплату штрафу позивач нарахував пеню за періоди з 11.10.2023 по 02.11.2023 (період до оскарження рішення антимонопольного комітету), з 10.01.2024 по 03.03.2024 (наступний день з дати прийняття рішення Господарського суду Дніпропетровської області та переддень прийняття Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги), яка з урахуванням положень частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", складає 78.540,00 грн.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 16.04.2019 у справі № 910/11550/18 та від 31.10.2019 у справі №904/3778/18.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як зазначалось вище, відповідач скористався правом на оскарження рішення №54/30-р/к.

03.11.2023 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/5601/23 за позовом ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 у задоволенні позову ФОП Перескок І.І. відмовлено у повному обсязі.

04.03.2024 Центральним апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження у справі №904/5601/23 за апеляційною скаргою ФОП Перескок І.І. про визнання недійсним рішення Відділення.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2024 у справі №904/5601/23 апеляційну скаргу ФОП Перескок І.І. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/5601/23 залишено без змін.

24.05.2024 відповідач сплатив штраф у розмірі 68.000,00 грн (квитанція від 24.05.2024 №9343-1536-7518-8759, арк.39-40, том 1).

За перерахунком суду, враховуючи періоди, на які зупинялося нарахування пені у зв`язку з оскарження відповідачем рішення, розмір пені за прострочення сплати штрафу відповідачем перевищує розмір стягнутого рішенням від 29.06.2023 №54/30-р/к у справі №54/71-21 штрафу, а відтак, сума пені, що підлягає стягненню з урахуванням встановлених статтею 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" обмежень, має становити 68.000,00 грн.

Накладений відділенням на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф є видом відповідальності за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані відділенням на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Положеннями статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду.

Як зазначалось вище, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 у справі №910/4081/18.

Виходячи з аналізу частини першої та четвертої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскарження рішення органів Комітету повністю або частково до господарського суду має відбуватися у двомісячний строк з дня одержання такого рішення, який (строк) не може бути відновлено, тоді як порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним такого рішення, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє лише примусове виконання зазначеного рішення органу Комітету на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду та не зупиняє і не перериває визначений частиною третьою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк для сплати штрафу.

Положеннями статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням органу Комітету, а передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду; у свою чергу, положеннями статті 60 "Про захист економічної конкуренції" передбачено лише зупинення примусового виконання рішення органу Комітету у разі його оскарження в двомісячний строк з дня одержання такого рішення, такий строк є присічним і відновленню не підлягає, а Закон України "Про захист економічної конкуренції" не містить положень щодо переривання або зупинення його перебігу.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №910/408/18.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Станом на день розгляду справи судом пеня не сплачена, доказів на підтвердження її оплати відповідачем не надано.

Враховуюче викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 68.000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення».

Однак, посилання відповідача на статтю 551 ЦК України є необґрунтованим, оскільки в даному випадку спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, як то накладення штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату штрафу, є Закон України "Про захист економічної конкуренції". Вказаний закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Даний закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий Закон не регулює цивільно-правові відносини. У постанові Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №917/530/21 зазначено, що у спорах про стягнення пені у зв`язку з невиконанням рішень органів АМК існує стала судова практика, викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 №910/9272/18, від 04.07.2019 у справі № 910/14288/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18, згідно з якою у застосуванні приписів статті 56 Закону № 2210 (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 зі справи № 910/20661/16, від 22.01.2019 №915/304/18.

Крім того, відповідач не обґрунтовував належними і допустимими доказами наявність підстав для зменшення пені.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Перескока Івана Івановича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід загального фонду Державного бюджету України (за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області /м.Дніпро/ 21081100, ідентифікаційний код юридичної особи 37988155, номер рахунку (IBAN) UA0004569, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) 68.000,00 грн (шістдесят вісім тисяч грн 00 к.) пені.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Перескока Івана Івановича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ОЛЕКСАНДРА ПОЛЯ, будинок 2; ідентифікаційний код 20306037) 2.422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 31.10.2024.

Суддя С.А. Дупляк