РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2024Справа № 910/7392/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/7392/24

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (Україна, 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд" (Україна, 04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, буд. 1-А, оф. 1; ідентифікаційний код: 39726825)

про стягнення 6 041 600,32 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Слівінський І.О., ордер АІ №1632909;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд" (далі - відповідач) про стягнення 6041600,32 грн, з яких 4221994,80 грн заборгованості, 1408804,47 грн інфляційних втрат та 410801,05 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу скрапленого газу № АКЗНГ-УУБ/4-1-СГ від 13.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7392/24, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.07.2024.

04.07.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 04.07.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

12.07.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яка 12.07.2024 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 17.07.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 17.07.2024 судом було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву до 04.09.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2024, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/7392/23 призначено на 04.09.2024.

У підготовче засідання 04.09.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.09.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2024, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/7392/24 призначено на 25.09.2024.

У судове засідання 25.09.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення засідання відповідач був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 25.09.2024 було оголошено перерву до 23.10.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2024, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/7392/24 призначено на 23.10.2024.

У судове засідання 23.10.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення засідання відповідач був повідомлений належним чином.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні 23.10.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.07.2022 між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (далі - позивач, продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд" (далі - відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська універсальна біржа" (далі - біржа) був укладений Договір купівлі-продажу скрапленого газу № АКЗНГ-УУБ/4-1-СГ (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору покупець купує у продавця газ нафтовий скраплений марки А власного виробництва. Покупець зобов`язується оплатити та прийняти скраплений газ на умовах цього договору, а продавець зобов`язується передати покупцю скраплений газ відповідно до графіка поставки, вказаного додатку № 1 до цього договору, загальною кількістю 2 400,000 тон.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість скрапленого газу становить 69091491,59 грн, крім того ПДВ - 4836404,41 грн. Загальна сума договору з урахуванням ПДВ - 73927896,00 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що продавець передає скраплений газ покупцю по кількості і якості на умовах EXW Качанівський ГПЗ в пунктах передачі та в терміни, зазначені в додатку № 1 до цього договору. Умови транспортування скрапленого газу покупцем - автотранспортом. Додатком № 1 до Договору сторони погодили графік поставки скрапленого газу в липні - серпні 2022 року.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що покупець зобов`язаний сплатити на рахунок продавця визначену цим договором вартість скрапленого газу відповідно до п. 5.2 цього договору.

Покупець проводить оплату газу по цьому договору шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, вказаний у розділі 10 цього договору (п. 5.1 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору покупець здійснює попередню оплату за скраплений газ відповідно до пункту 5.1 Договору за наступним графіком:

- термін відвантаження 2-3 декада липня 2022 року - 28 481 974,00 грн - протягом трьох банківських днів з дати підписання договору;

- термін відвантаження 1 декада серпня 2022 року - 40 044 277,00 грн - протягом трьох діб до початку декади;

- термін відвантаження 2-3 декада серпня - 15 401 645,00 грн - протягом трьох діб до початку декади.

Остання сума перераховується з урахуванням сплаченого біржі гарантійного внеску в сумі 4 221 994,80 грн. Біржа перераховує продавцю гарантійний внесок, який вона отримала від покупця для участі в аукціоні, відповідно до п. 4.3.1 договору (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 Договору, якщо покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок продавця в терміни, визначені в п. 5.2 договору, гарантійний внесок покупця (отриманий продавцем відповідно до п. 4.3.1 договору в сумі, зазначеній у п. 5.2 договору) як штраф (компенсація) за неналежне виконання ним своїх зобов`язань залишається у продавця. Сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання покупцем про це повідомлення продавця. Сплата покупцем штрафу не звільняє його від неналежного виконання взятих на себе зобов`язань та відповідальності за їх порушення.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що він вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу скраплений газ, що підтверджується видатковими накладними:

- від 26.07.2022 № ГРЦ-01699 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,440 тон вартістю 537 209,35 грн;

- від 27.07.2022 № ГРЦ-01700, № ГРЦ-01701, № ГРЦ-01702, № ГРЦ-01703, № ГРЦ-01705 про передачу скрапленого газу в загальному обсязі 89,380 тон вартістю 2 753 197,92 грн;

- від 29.07.2022 № ГРЦ-01704, № ГРЦ-01706, № ГРЦ-01707, № ГРЦ-01708 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 70,320 тон вартістю 2 166 087,24 грн;

- від 30.07.2022 № ГРЦ-01709, № ГРЦ-01710, № ГРЦ-01711, № ГРЦ-01712, № ГРЦ-01713, № ГРЦ-01714, № ГРЦ-01715, № ГРЦ-01716, № ГРЦ-01717 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 155,500 тон вартістю 4 789 911,34 грн;

- від 31.07.2022 № ГРЦ-01718, № ГРЦ-01719, № ГРЦ-01720, № ГРЦ-01721, № ГРЦ-01722, № ГРЦ-01723, № ГРЦ-01724, № ГРЦ-01725 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 145,040 тон вартістю 4 467 708,95 грн;

- від 01.08.2022 № ГРЦ-01726, № ГРЦ-01727, № ГРЦ-01728, № ГРЦ-01729, № ГРЦ-01730 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 89,080 тон вартістю 2 743 956,94 грн;

- від 02.08.2022 № ГРЦ-01731, № ГРЦ-01732, № ГРЦ-01733, № ГРЦ-01734, № ГРЦ-01735, № ГРЦ-01736, № ГРЦ-01737, № ГРЦ-01738, № ГРЦ-01739 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 160,780 тон вартістю 4 952 552,74 грн;

- від 03.08.2022 № ГРЦ-01740, № ГРЦ-01741, № ГРЦ-01742, № ГРЦ-01743, № ГРЦ-01744, № ГРЦ-01745, № ГРЦ-01746, № ГРЦ-01747 щодо передачі скрапленого газу в обсязі 142,160 тон вартістю 550 146,73 грн;

- від 04.08.2022 № ГРЦ-01748, № ГРЦ-01749, № ГРЦ-01750, № ГРЦ-01751, № ГРЦ-01753, № ГРЦ-01754, № ГРЦ-01755, № ГРЦ-01756, № ГРЦ-01757, № ГРЦ-01758 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 175,020 тон вартістю 5 391 191,53 грн;

- від 05.08.2022 № ГРЦ-01752 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 18,240 тон вартістю 561 851,98 грн;

- від 06.08.2022 № ГРЦ-01759, № ГРЦ-01760, № ГРЦ-01761, № ГРЦ-01762, № ГРЦ-01763, № ГРЦ-01764, № ГРЦ-01765, № ГРЦ-01766, № ГРЦ-01767 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 157,760 тон вартістю 4 859 526,77 грн;

- від 07.08.2022 № ГРЦ-01768, № ГРЦ-01769, № ГРЦ-01770, № ГРЦ-01771, № ГРЦ-01772, № ГРЦ-0173, № ГРЦ-01774, № ГРЦ-01775 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 142,720 тон вартістю 4 396 245,32 грн;

- від 08.08.2022 № ГРЦ-01776, № ГРЦ-01777, № ГРЦ-01778, № ГРЦ-01779, № ГРЦ-01780, № ГРЦ-01781, № ГРЦ-01782, № ГРЦ-01783, № ГРЦ-01784, № ГРЦ-01785, № ГРЦ-01786, № ГРЦ-01787 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 211,180 тон вартістю 6 505 038,44 грн;

- від 09.08.2022 № ГРЦ-01788, № ГРЦ-01789, № ГРЦ-01790, № ГРЦ-01791, № ГРЦ-01792, № ГРЦ-01793, № ГРЦ-01794, № ГРЦ-01795 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 141,960 тон вартістю 4 372 834,83 грн;

- від 10.08.2022 № ГРЦ-01796, № ГРЦ-01797, № ГРЦ-01798, № ГРЦ-01798, № ГРЦ-01800, № ГРЦ-01801, № ГРЦ-01802, № ГРЦ-01803, № ГРЦ-01804 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 157,380 тон вартістю 4 847 821,53 грн;

- від 11.08.2022 № ГРЦ-01805, № ГРЦ-01806, № ГРЦ-01807, № ГРЦ-01808, № ГРЦ-01809, № ГРЦ-01810, № ГРЦ-01811 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 123,640 тон вартістю З 808 518,57 грн;

- від 12.08.2022 № ГРЦ-01813, № ГРЦ-01814, № ГРЦ-01815, № ГРЦ-01816, № ГРЦ-01817, № ГРЦ-01818, № ГРЦ-01819, № ГРЦ-01820, № ГРЦ-01821, № ГРЦ-01822, № ГРЦ-01823, № ГРЦ-01824 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 212,700 тон вартістю 6 551 859,43 грн;

- від 13.08.2022 № ГРЦ-01826, № ГРЦ-01827, № ГРЦ-01828, № ГРЦ-01829, № ГРЦ-01830, № ГРЦ-01831, № ГРЦ-01832, № ГРЦ-01833, № ГРЦ-01834, № ГРЦ-01835 щодо передачі скрапленого газу в загальному обсязі 174,060 тон вартістю 5 361 620,39 грн.

30.08.2022 відповідачем сплачено позивачу грошові кошти за поставлений товар у сумі 69224133,95 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8.

08.05.2023 позивач направив на адресу відповідача лист №01/01-02/01/2111 від 01.05.2023, в якому згідно з п. 6.4 Договору зазначив, що гарантійний внесок покупця залишається у продавця як штраф за неналежне виконання покупцем його зобов`язань за Договором. Зазначений лист було отримано відповідачем 10.05.2023 за адресою зазначеною в Договорі: 14013, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Менделєєва, буд. 5-А, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №906.

З огляду на те, що сума гарантійного внеску була зарахована в сплату штрафу, відповідач прострочив оплату товару та не виконав обов`язки за Договором в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4 221 994,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 929 028,31 грн та 3% річних у розмірі 309 473,18 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором загальною вартістю 73927896,00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи підписані обома сторонами видаткові накладні.

Вищезазначені видаткові накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені видаткові накладні як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається, що гарантійний внесок був сплачений відповідачем відповідно до умов Договору Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська універсальна біржа", яке перерахувало позивачу відповідні грошові кошти у сумі 4221994,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 79 від 19.07.2022.

Разом з тим, решту попередньої плати відповідач здійснив з порушенням строків, встановлених пунктом 5.2 Договору, а саме - 30.08.2022 згідно з платіжною інструкцією № 8 від 30.08.2022 в сумі 69224133,95 грн.

Зокрема, транш № 1 в сумі 18481974,00 грн відповідач повинен був перерахувати у строк до 18.07.2022; транш № 2 в сумі 40044277,00 грн - у строк до 01.08.2022; транш № 3 в сумі 15401645,00 грн - у строк до 11.08.2022 (розмір заборгованості складає 11179650,20 грн).

В подальшому, зважаючи на порушення відповідачем строків оплати товару, позивач зарахував суму гарантійного внеску в розмірі 4221994,80 грн в якості штрафу згідно з положеннями п. 6.4 Договору, про що повідомив відповідача листами №01/01-02/01/2111 та №01/01-02/01/2112 від 01.05.2023 та просив негайно сплатити заборгованість за Договором.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорі застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що у зв`язку з нарахуванням позивачем штрафу та його стягненням за рахунок гарантійного внеску, у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 4 221 994,80 грн.

Твердження відповідача про неправомірність здійсненого позивачем зарахування гарантійного внеску в рахунок стягнення штрафу за прострочення зобов`язання суд відхиляє з огляду на встановлений факт порушення відповідачем строків оплати товару, що ним не заперечується, та положення пунктів 5.2 та 6.4 Договору. Відтак зарахування позивачем суми гарантійного внеску в розмірі 4 221 994,80 грн в якості штрафу відповідає умовам Договору та є мірою відповідальності відповідача за порушення договірних зобов`язань, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 4221994,80 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Також суд зазначає, що умовами Договору не визначено строк, протягом якого продавець зараховує гарантійний внесок у якості штрафу, а можливість його зарахування залежить від факту порушення відповідачем пункту 5.2 Договору.

Враховуючи отримання відповідачем повідомлення про зарахування суми гарантійного внеску в якості штрафу листом №01/01-02/01/2111 від 01.05.2023, який був направлений на адресу відповідача, яка зазначена в Договорі (14013, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Менделєєва, буд. 5-А), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №906 та описом вкладення, саме з дня отримання листа (10.05.2023) сума гарантійного внеску - 4 221 994,80 грн набула правової природи штрафу відповідно до умов п. 6.4 Договору, у зв`язку з чим з 11.05.2023 у відповідача виникла заборгованість з оплати товару.

Відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин, що спричинили оплату товару за Договором із простроченням.

Так, відповідач звертає увагу, що внаслідок введення на території України Указом Президента України № 60/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, у нього виникло скрутне фінансове становище, що спричинило складнощі з розрахунками з контрагентами.

Окрім того, відповідач зазначає, що позивач протиправно зарахував суму гарантійного внеску, передбаченого Договором, в рахунок сплати штрафу, нарахованого відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем 6-ти місячного строку, передбаченого ст. 232 Господарського кодексу України, при застосуванні штрафних санкцій суд зазначає, що з огляду на формулювання пункту 6.4 Договору, штраф за неналежне виконання відповідачем обов`язків з оплати товару в строк передбачений пунктом 5.2 Договору, нараховується саме з моменту прострочення оплати. В свою чергу, в момент отримання покупцем повідомлення про зарахування гарантійного внеску в сплату штрафу, відбувається його фактична оплата за рахунок вже внесеного покупцем гарантійного внеску. Відтак позивачем не порушено строки нарахування штрафних санкцій, передбачені ст. 232 Господарського кодексу України.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 929028,31 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) та 309473,18 грн 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За приписами частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, а через форс-мажорні обставини, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 617 Цивільного кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Також за умовами п. 7.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по даному договору, якщо це невиконання є наслідком форс-мажорних обставин.

Згідно з п. 7.2 Договору під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникають після підписання договору внаслідок передбачених сторонами подій надзвичайного характеру, включаючи аварії на газопереробних заводах та нафто-газотрубопроводах, аварійне відключення електроенергії, пожежі, землетруси, оповзні, інші стихійні лиха, вибухи, війни або військові дії. Дія таких обставин повинна бути підтверджена ТПП України або організацією, на яку Урядом покладено обов`язок по ліквідації таких обставин. Строк виконання зобов`язання відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Про настання таких обставин сторона, для якої вони наступили, повинна негайно повідомити другу сторону та аукціонний комітет в письмовому вигляді. У разі невиконання вимоги щодо повідомлення, сторона, що не виконує свої зобов`язання, позбавляється права посилатися на такі обставини (п. 7.3 Договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Разом з тим, відповідач не надав суду передбачених законом доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом, стосовно неможливості виконання ним зобов`язань за Договором.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за Договором суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Відповідач, у свою чергу, не надав жодного доказу в підтвердження впливу воєнного стану на можливість виконання ним своїх грошових зобов`язань за Договором.

Посилання відповідача на вилучення у нього документів в ході кримінального провадження також не є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, Договір було укладено сторонами 13.07.2022, тобто вже після публікації листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Відтак зазначені в цьому листі обставини не були для відповідача непередбачуваними і існували на момент укладення Договору, що також свідчить про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення строків оплати поставленого товару.

Оскільки неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором підтверджується матеріалами справи, обставин, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, не наведено, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне здійснення розрахунків, визнаються судом обґрунтованими.

Надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних не є арифметично вірними, оскільки невірно визначено дати початку прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором.

Так, позивачем вірно визначено періоди прострочення оплати першого, другого та третього траншів оплати.

У свою чергу, прострочення третього траншу мало місце лише в частині недоплаченої суми - 11179650,20 грн, оскільки сума гарантійного внеску була перерахована покупцем на рахунок біржі вчасно, відповідно до умов Договору.

Окрім того, позивачем невірно визначено дату початку прострочення оплати заборгованості в розмірі 4221994,80 грн, що утворилася внаслідок зарахування гарантійного внеску в оплату штрафу.

Як судом було зазначено вище, гарантійний внесок набув правової природи штрафу, відповідно до умов п. 6.4 Договору, 10.05.2023, а тому з 11.05.2023 у відповідача виникла прострочена заборгованість з оплати товару в розмірі 4221994,80 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають заборгованість у розмірі 4221994,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 929028,31 грн та 3% річних у розмірі 309473,18 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 81907,44 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 8716,56 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд" (Україна, 04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, буд. 1-А, оф. 1; ідентифікаційний код: 39726825) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (Україна, 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) заборгованість у розмірі 4221994 (чотири мільйони двісті двадцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 80 коп., інфляційні втрати у розмірі 929028 (дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч двадцять вісім) грн 31 коп., 3% річних у розмірі 309473 (триста дев`ять тисяч чотириста сімдесят три) грн 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 81907 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот сім) грн 44 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 8716,56 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.11.2024.

Суддя О.В. Нечай