ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
"30" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4766/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
розглянувши зареєстровану 25.10.2024 р. за вх. № 4887/24
Укладений договір був чинний протягом 20.12.2018 р. 20.11.2021 р., що встановлено рішеннями суду у справах № 916/1305/22 та 916/5615/23.
Умовами укладеного договору передбачено, що орендна плата перераховується орендарем (боржником) у співвідношенні 50% - орендодавцю (Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській області) та 50% - балансоутримувачу (Заявнику), втім боржником обов`язку із своєчасного та остаточного внесення орендної плати балансоутримувачу протягом 2019 р. 2021 р. не виконано, так само як і сплати земельного податку.
Окрім того, договір оренди передбачав укладення договору про відшкодування витрат на утримання орендованої площі та комунальних послуг, який укладеного між заявником та боржником 20.12.2018 р., втім боржником обов`язку із своєчасного та остаточного внесення плати протягом 2020 р. 2021 р. не виконано.
Заявник зазначає, що спір виник з договору оренди, передане за яким майно розташовано у місті Одесі, відтак наявні підстави для звернення саме до Господарського суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 р. заяві Національного університету "ОДЕСЬКА ПОЛІТЕХНІКА" про видачу судового наказу присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/4766/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.
Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви (стаття 149 ГПК України).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
При цьому частиною 1 статті 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 30 ГПК України імперативно встановлено спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 р. у справі № 911/2390/18 зазначено, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (пункт 7.23). Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (пункт 7.25).
Згідно із частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням змісту статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.
Приписами частини 1 статті 152 ГПК України визначено перелік підстав, які є підставою для відмови у видачі судового наказу, у той же час, подана заява не містить підстав для відмови у видачі судового наказу за наведеним переліком.
Пунктом 7 частини 1 статті 155 ГПК України встановлено, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приписами підпункту 2-1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір розміром 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Приписами частин 1 та 2 статті 636 ЦК України встановлено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.
Відповідно до частини 3 статті 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно частини 1 статті 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Керуючись ст.129, розділом ІІ ГПК України, суд
Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: ________________________.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: _____________________.
Дата видачі судового наказу стягувачу: _______________________________.
Суддя Гут Сергій Федорович