ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 жовтня 2024 рокум. Кропивницький Справа № 912/3561/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркхолдер»
до фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни,
про стягнення 120000 грн збитків,
- секретаря судового засідання Рудченко І.О.,
у с т а н о в и в:
Щодо заяви ТОВ «Маркхолдер»
Щодо заяви ФОП Демченко І.В.
Ухвалою від 25.10.2024 Суд призначив судовий розгляд на 30.10.2024, про що належним чином повідомив ТОВ «Маркхолдер» та ФОП Демченко І.В. шляхом направлення її до їх електронних кабінетів.
Процесуальні дії суду
Ухвалами від 25.10.2024 Суд прийняв заяви до розгляду та призначив судове засідання на 30.10.2024, про що належним чином повідомив ТОВ «Маркхолдер» та ФОП Демченко І.В. шляхом направлення ухвал до їх електронних кабінетів.

У вказаний час представники сторін не прибули, а тому суд розглянув питання про стягнення витрат на правничу допомогу без їх участі.

Оцінка заяви ТОВ «Маркхолдер»

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи (пункт 1 частини 2 статті 123 ГПК України), при цьому положеннями статей 124 та 129 ГПК України установлений порядок, алгоритм дій сторони, яка бажає, щоб її витрати на правничу допомогу були компенсовані за рахунок іншої сторони. Так, спочатку разом із першою заявою по суті кожна сторона подає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести (частина 1 статті 124 ГПК України), а у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 ГПК України).

У свою чергу, докази в підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Поряд з цим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).

Застосування механізму «попереднього визначення судових витрат» фактично забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому забезпечує дотримання принципу змагальності.

Відтак, ГПК України визначає певні етапи механізму розподілу судових витрат, а саме урегульовує, що з метою їх розподілу (у тому числі і на правничу допомогу) зацікавлена сторона повинна спочатку з першою заявою по суті спору подати попередній їх розрахунок, а у процесі розгляду справи (до закінчення судових дебатів) зробити заяву про компенсацію, із одночасним наданням відповідних доказів понесених витрат або подати такі докази протягом п`яти днів після судового рішення. Недотримання процесуальних вимог щодо кожного з етапів має відповідний наслідок - можливу відмову у їх розподілі. Безпосередньо відмова (при відсутності попереднього розрахунку) застосовується судом із використанням дискреційних повноважень, оскільки у статті передбачене модальне дієслово: «може».

У цьому контексті, першою процесуальною заявою по суті спору для позивача є позовна заява. Зокрема, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (частина 1 статті 161 ГПК України). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 161 ГПК України).

ТОВ «Маркхолдер» першу процесуальну заяву позовну заяву подало до суду 03.12.2019. При її подачі воно не надало «попередній розрахунок судових витрат», але у тексті позовної заяви відобразило, що з розглядом справи понесло судові витрати лише у вигляді судового збору у сумі 1921 грн, хоча інтереси ТОВ «Маркхолдер» при подачі позову представляв адвокат Повіланський О.О., який і підписав позовну заяву.

Безпосередньо розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн ТОВ «Маркхолдер» подало 27.08.2024 та вказало, що його інтереси представляє адвокат Гриценко Ю.В. на підставі договору № 1 від 08.02.2021. Подача розрахунку судових витрат фактично відбулася на наступний день після поновлення провадження у справі ухвалою від 26.08.2024. У свою чергу, ФОП Демченко І.В. заяви про зменшення судових витрат не подавала.

З наведеного суд висновує, що хоча при подачі позову до суду ТОВ «Маркхолдер» і не подало розрахунку судових витрат, але у подальшому при розгляді справи за наслідками укладеного договору з іншим адвокатом, надало їх до суду.

Отож, ТОВ «Маркхолдер» дотрималося наведених вимог частини 2 статті 124 ГПК України у питанні подачі орієнтовного розрахунку суми судових витрат та забезпечило можливість ФОП Демченко І.В. подати заперечення щодо їх розміру (у незалежності від того, що така заява не була подана).

У подальшому, під час судового розгляду справи (до судових дебатів) представник ТОВ «Маркхолдер» адвокат Гриценко Ю.В. зробила усну заяву про подачу доказів судових витрат на правничу допомогу після прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, Суд при прийнятті рішення, яке ухвалив у справі 23.10.2024, не вирішував питання компенсації судових витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи слідує, що 08.02.2021 ТОВ «Маркхолдер» та адвокат Гриценко Ю.П. уклали договір про надання правової допомоги № 1 (т. 1, а.с. 90-91), за пунктами 1.1., 1.2. та 1.4. якого Адвокат зобов`язується надати правову допомогу при представлені Клієнта в суді.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 4 від 08.10.2021 (т.1, а.с. 93-94), укладеної у межах договору № 1 від 08.02.2021, грошова винагорода (гонорар) з представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції по справі № 912/3561/19 встановлюється у розмірі 10000 грн.

24.10.2024 ТОВ «Маркхолдер» та адвокат Гриценко Ю.В. склали акт приймання-передачі наданих послуг (т. 2, а.с. 43), яким підтвердили, що Адвокат надав, а Клієнт отримав послуги з надання правової допомоги відповідно до договору № 1 від 08.02.2021, а гонорар за послуги складає 10000 грн. За змістом Акту Адвокат виконав роботу з подачі до суду: заяви про поновлення провадження у справі та про намір стягнення витрат на правничу допомогу, клопотання про поновлення строку доручення доказів, клопотання про доручення документів, пояснення з клопотанням про доручення документів, додаткові пояснення з клопотанням про доручення доказів, заперечення на заяву. Адвокат також витратив час на підготовку та участь у судовому засіданні.

З огляду на викладене, при визначенні суми відшкодування Суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин справи. З цих підстав, Суд констатує, що ТОВ «Маркхолдер» підтвердило наявність витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн. Безпосередньо розмір витрат є співмірним із вартістю предмета спору, а тому відповідає критерію розумності такого розміру.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку з цим, оскільки суд задовольнив позовні вимоги, витрати ТОВ «Маркхолдер» на правничу допомогу підлягають покладенню на ФОП Демченко І.В.

За таких обставин, заява ТОВ «Маркхолдер» про покладення на ФОП Демченко І.В. судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оцінка заяви ФОП Демченко І.В.

ФОП Демченко І.В. відзиву на позов у межах справи, який є першою процесуальною заявою відповідача, не подала, але безпосередньо розрахунок судових витрат у сумі 25000 грн виклала у заяві від 19.10.2024 (т. 2, а.с. 17).

У свою чергу, ТОВ «Маркхолдер» не подало заяви про неспівмірність витрат, а тому суд висновує, що ФОП Демченко І.В. дотрималася вимог щодо подачі попереднього розрахунку витрат.

У подальшому, під час судового розгляду справи (до судових дебатів) представник ФОП Демченко І.В. адвокат Захарченко І.В. зробив усну заяву про подачу доказів судових витрат на правничу допомогу після прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, Суд при прийнятті рішення, яке ухвалив у справі 23.10.2024, не вирішував питання компенсації судових витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи слідує, що 16.11.2023 ФОП Демченко І.В. та Адвокатське бюро «Ігоря Захарченка» уклали договір про надання правової допомоги (т. 2, а.с. 18), за статтею 1 якого Адвокат зобов`язується надати правову допомогу при представлені Клієнта в суді.

Відповідно до пункту 1 додатку до договору від 16.11.2023 (т.2, а.с. 19), укладеного у межах договору від 16.11.2023, грошова винагорода (гонорар) з представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції по справі № 912/3561/19 встановлюється у розмірі 25000 грн.

23.10.2024 АБ «Ігоря Захарченка» та ФОП Демченко І.В. склали акт прийому-передачі наданих послуг (т. 2, а.с. 51), яким підтвердили, що Адвокат надав, а Клієнт отримав послуги з надання правової допомоги відповідно до договору від 16.11.2023, а гонорар за послуги складає 25000 грн.

Частина 4 статті 129 ГПК України урегульовує, що відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, можливе лише у разі задоволення позову, у разі відмови у позові та у разі часткового задоволення позову. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Суд у справі прийняв рішення, яким позовні вимоги задовольнив на користь ТОВ «Маркхолдер» та стягнув з ФОП Демченко І.В. збитки у сумі 120000 грн, що складало 100 % від заявленої суми вимог.

Отож, суд ухвалив рішення на користь позивача, а тому витрати ФОП Демченко І.В. на правничу допомогу, не можуть бути віднесені на ТОВ «Маркхолдер».

За таких обставин заява ФОП Демченко І.В. задоволенню не підлягає.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 124, 126, 129 та 244 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Заяву ТОВ «Маркхолдер» про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

2. У задоволенні заяви ФОП Демченко І.В. про стягнення витрат на правничу допомого відмовити.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркхолдер» (69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 26-г, ідентифікаційний код 42772934) 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення Суд склав 31.10.2024

Суддя М.К. Закурін

Копії додаткового рішення направити ТОВ "Маркхолдер" та ФОП Демченко І.В. в електронній формі до електронних кабінетів.