ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2024 р. Справа№ 910/8897/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Сибіги О.М.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2024

у справі № 910/8897/24 (суддя - О.Г. Удалова)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договорів укладеними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича з вимогами до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання укладеними договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою та про зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу інформаційні талони у вигляді додатка до договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду, мотиви її прийняття

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24 повернуто позовну заяву фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу.

3. Повертаючи позовну заяву фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки вимоги, пов`язані з укладанням договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою № 08326 від 12.02.2024, № 08328 від 12.02.2024, № 08329 від 12.02.2024, № 08341 від 12.02.2024, № 08342 від 12.02.2024 не пов`язані підставою їх виникнення (різні тимчасові споруди), поданими доказами та не є похідними одна від одної, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого, а тому вимоги не можуть вважатися однорідними, а відтак, норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

4. При цьому місцевим судом не були прийняті доводи позивача про можливість об`єднання позовних вимог у даній справі в одне провадження, викладені у позовній заяві, з огляду на те, що заявлені у даній справі вимоги не співвідносяться як основні та похідні позовні вимоги, оскільки вимоги про визнання укладеними п`яти договорів є кожна по собі самостійною вимогою.

5. Крім того, місцевий суд зазначив, що навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

6. Не погодившись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24, фізична особа-підприємець Мунтян Сергій Миколайович подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить: ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24 про повернення позовної заяви фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу скасувати; матеріали справи № 910/8897/24 направити до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

7. Також у тексті апеляційної скарги Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 р. у справі № 910/8897/24.

8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

9. Ухвалюючи Оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що договори щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою № 08326 від 12.02.2024 року, № 08328 від 12.02.2024 року, № 8329 від 12.02.2024 року, № 8341 від 12.02.2024 року, № 8342 від 12.02.2024 року не пов`язані підставою їх виникнення (різні тимчасові споруди), поданими доказами та не є похідними одна від одної, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого, а тому вимоги не можуть вважатися однорідними. Однак дані твердження суду не відповідають дійсності та поданим позивачем доказам.

10. Суд першої інстанції помилково вказав, що вимоги позивача не можуть вважатися однорідними. Проте вимоги подані одним і тим самим позивачем, до одного і того самого відповідача, і головне пов`язані однією і тією ж підставою виникнення, - перенесенням тимчасових споруд з одного місця розташування на інше, та ігноруванням відповідача щодо укладання договорів за новим місцем розташування даних тимчасових споруд.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

11. Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2024 апеляційну скаргу у справі № 910/8897/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді Яковлєв М.Л., Сибіга О.М.

12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Сибіги О.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи

13. Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24 заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Клопотання учасників справи

14. У тексті апеляційної скарги фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Сибіги О.М.) поновлено фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд:

17. 1) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08326 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

18. 2) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08328 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

19. 3) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08329 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

20. 4) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08341 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

21. 5) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08342 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

22. 6) зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформити та видати Фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу інформаційні талони у вигляді додатка до договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою (місце розташування: місто Київ, Святошинський район, вулиця Василя Кучера, 7), на території якого розташовані тимчасові споруди: № 08326 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - продаж продуктів та товарів широкого вжитку; № 08328 - кіоск, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - надання населенню побутових послуг (крім перукарських); № 08329 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - надання населенню побутових послуг (крім перукарських); № 08341 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - інше функціональне використання; № 08342 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - заклади швидкого харчування.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

23. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

24. Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

25. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

26. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

27. Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

28. Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

29. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з ухвалою місцевого господарського суду, а доводи скаржника вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з такого.

30. Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

31. Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

32. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом (стаття 21 ГПК України).

33. Абзацом 2 частини 1 статті 173 ГПК України визначено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

34. Зі змісту вказаної норми випливає, що порушення правил об`єднання позовних вимог відбувається, (1) якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними), (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

35. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

36. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

37. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

38. Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

39. При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

40. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.08.2023 у справі №910/21280/21, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2023 у cправі №916/1522/22, від 04.04.2023 у cправі №911/1757/21, від 30.03.2023 у справі №910/4501/22, від 19.12.2022 у справі №921/318/22.

41. У своєму позові позивач просить суд:

42. 1) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08326 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

43. 2) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08328 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

44. 3) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08329 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

45. 4) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08341 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

46. 5) визнати укладеним договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від № 08342 від 12.02.2024 між Фізичною особою-підприємцем Мунтяном Сергієм Миколайовичем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту набрання судовим рішенням законної сили;

47. 6) зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформити та видати Фізичній особі-підприємцю Мунтяну Сергію Миколайовичу інформаційні талони у вигляді додатка до договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою (місце розташування: місто Київ, Святошинський район, вулиця Василя Кучера, 7), на території якого розташовані тимчасові споруди: № 08326 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - продаж продуктів та товарів широкого вжитку; № 08328 - кіоск, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - надання населенню побутових послуг (крім перукарських); № 08329 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - надання населенню побутових послуг (крім перукарських); № 08341 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - інше функціональне використання; № 08342 - павільйон, площею 20,00 кв. м., функціональне використання - заклади швидкого харчування.

48. Колегія суддів зазначає, що кожен з договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою: № 08326 від 12.02.2024, № 08328 від 12.02.2024, № 8329 від 12.02.2024, № 8341 від 12.02.2024, № 8342 від 12.02.2024 є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності чи відсутності порушень, які були допущені чи недопущені як під час відмови в укладенні кожного із зазначених договорів, так і під час вчинення дій на їх укладення, утворюють окремий склад цивільно-правового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин укладення кожного із зазначених договорів засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні тимчасові споруди, різне функціональне використання, тощо).

49. Позивач заявив п`ять окремих вимог щодо визнання укладеними п`яти окремих договорів про пайову участь, кожна з яких стосується різних об`єктів благоустрою та різних обставин укладення договорів. При цьому свої доводи відносно кожного з цих об`єктів позивач обґрунтовує окремими групами доказів, зокрема - договорами відносно кожного з об`єктів, окремими квитанціями на сплату пайової участі.

50. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки вимоги, пов`язані з укладанням договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою № 08326 від 12.02.2024, № 08328 від 12.02.2024, № 08329 від 12.02.2024, № 08341 від 12.02.2024, № 08342 від 12.02.2024 не пов`язані підставою їх виникнення (різні тимчасові споруди), поданими доказами та не є похідними одна від одної, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого, а тому вимоги не можуть вважатися однорідними, а відтак, норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

51. За спеціальним правилом, викладеним у пункті 2 частини 5 статті 174 ГПК України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

52. При цьому положення частини 6 статті 173 ГПК України встановлюють правило, згідно з яким розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог. Це правило є запобіжником штучного роз`єднання позовних вимог.

53. Аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами частини 6 статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

54. Отже, наявність підстав для роз`єднання позовних вимог за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розгляду кожної з вимог окремо унеможливлює повернення судом позовної заяви незалежно від того, чи суд застосував надані йому повноваження.

55. Тоді як підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України є встановлення господарським судом обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, наведених саме в частинах 4, 5 статті 173 ГПК України.

56. Тобто, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

57. Подібні висновки містять постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №902/434/19 та від 02.12.2020 у справі №908/420/20.

58. Винятком з цього правила є положення частин 4 та 5 статті 173 ГПК України: об`єднані кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

59. У таких випадках не допускається роз`єднання цих вимог і суддя не може їх розглянути в самостійних провадженнях.

60. Стосовно твердження позивача про те, що в цьому випадку суд мав би «за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги» та «розглянути кожну з заявлених вимог окремо», то колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України роз`єднання позовних вимог є правом, а не обов`язком суду.

61. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

62. Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

63. Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

64. За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог покликаний забезпечувати правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті в рамках окремих справ, але об`єднуються однорідністю вимог або поданими доказами, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

65. Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних за своєю суттю судових рішень за однакових обставин.

66. Об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, є порушенням правил об`єднання таких вимог.

67. Суд апеляційної інстанції встановив, що заявлені позивачем вимоги про визнання укладеними договорів хоч і стосуються одного і того самого відповідача, однак ці вимоги за своєю правовою природою не є пов`язаними між собою, оскільки стосуються різних тимчасових споруд, правовідносини щодо даних тимчасових споруд виникли на підставі окремих самостійних правочинів.

68. Тимчасові споруди хоч, за твердженням позивача, і мають знаходитися за однією адресою, проте мають різне функціональне призначення.

69. При цьому кожний з правочинів який позивач просить визнати укладеним є самостійною підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, кожне з них тягне настання самостійних цивільно-правових наслідків, які мають бути перевірені судом за кожним фактом виникнення аби підтвердити чи спростувати підстави для задоволення позову.

70. Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що всупереч твердженням позивача, суд першої інстанції не здійснював оцінку поданих позивачем доказів на стадії відкриття провадження у справі. Той факт, що позовні вимоги не пов`язані між собою поданими позивачем доказами, вбачається з переліку додатків до позовної заяви.

71. Також такі вимоги не є основними і похідними одна від одної, оскільки одна вимога не залежить від задоволення іншої, а відтак - суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позивачем порушено правило об`єднання позовних вимог у одному позові, що є підставою для я повернення позовної заяви.

72. При цьому, згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

73. Таким чином, оскільки позов скаржником подано з порушенням приписів частин 1, 4 статті 173 ГПК України та відсутні підстави для роз`єднання позовних вимог у відповідності до приписів частини 6 вказаної статті, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про повернення позовної заяви і доданих до неї документів позивачу на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

74. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

75. За приписами частин 1, 3статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

76. Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

77. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

78. Разом із тим, саме заявник повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

79. Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

80. Доводи скаржника щодо постановлення оскаржуваної ухвали з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах оскарження докази свідчать про обґрунтованість висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

81. При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

82. Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

83. У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

84. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийнятої судом ухвали.

85. Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

86. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24, відповідно, апеляційна скарга позивача має бути залишена без задоволення.

87. Доводи скаржника не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

88. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

89. Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в його апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

90. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

91. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

92. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

93. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича відсутні.

Судові витрати

94. У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

95. Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мунтяна Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 910/8897/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.10.2024

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді М.Л. Яковлєв

О.М. Сибіга