ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року м.Дніпро Справа № 904/111/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.

Секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 (суддя Бєлік В.Г.)

у справі № 904/111/24

за позовом Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича

до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про оскарження рішення суб`єкта господарювання

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Баркар Ростислав Русланович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.10.2023 № 54/64-р/к у справі № 54/83-21 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у частині стосовно Фізичної особи-підприємства Баркар Р.Р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про оскарження рішення суб`єкта господарювання залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою Фізичною особою-підприємцем Баркар Ростиславом Руслановичем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 у справі № 904/111/24, направити справу для подальшого розгляду до господарського суду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд залишив без розгляду позовну заяву, через відсутність клопотання про розгляд справи без участі представника. Разом з тим матеріалами справи підтверджується наявність клопотання №б/н про розгляд справи за відсутності позивача, яке було подано до суду першої інстанції. За його змістом, представник позивача на підставі ч.3 ст.169 ГПК України просив розглянути справу без участі представника позивача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 у справі № 904/111/24.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що ФОП Баркар Р. Р. або його представник взагалі жодного разу не з`явились у судове засідання під час розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи №904/111/24. Представником позивача клопотання про розгляд справи без його участі подавалася лише на підготовче судове засідання, яке було призначене на 20.02.2024. Господарський суд, залишаючи позовну заяву без розгляду надав оцінку можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача і дійшов законного висновку, що відсутність Позивача або його законного представника унеможливлює подальший всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи №904/111/24.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2024 розгляд справи призначено на 26.09.2024.

В судове засідання 26.09.2024 з`явився представник відповідача.

Представник апелянта не з`явився в судове засідання. Був повідомлений про час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду в свої постанові від 28.10.2021 у справі №11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Таким чином відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинні створюватися в зайвий раз передумови для порушення процесуальних строків розгляду справи.

Враховуючи те, що суд визнав необов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Фізична особа-підприємець Баркар Ростислав Русланович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.10.2023 № 54/64-р/к у справі № 54/83-21 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у частині стосовно Фізичної особи-підприємства Баркар Р.Р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.02.2024 о 10:00 год.

06.02.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20.02.2024 о 14:30 год.

19.02.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання, згідно якого останній просив проводити розгляд справи без участі представника та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2024 о 14:30 год.

В судове засідання 19.03.2024 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 продовжено строк розгляду справи по суті в межах розумного строку та оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 09.04.2024 об 11:30 год.

Ухвалою суду від 09.04.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про оскарження рішення суб`єкта господарювання залишено без розгляду.

В обґрунтування прийнятої ухвали господарський суд послався на п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України якою передбачено, що суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Суд зазначив, що представником позивача клопотання про розгляд справи без його участі подавалася лише на підготовче судове засідання, яке було призначене на 20.02.2024. На визначену дату судом судового засідання з розгляду справи по суті, а саме 19.03.2024 та 09.04.2024 представник позивача не з`явився, що унеможливлює подальший всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи. Про дату, час і місце розгляду справи представник позивача та сам позивач були повідомлені належним чином.

Щодо викладених обставин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Частиною 1 статті 120 ГПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

За змістом частини третьої статті 196 ГПК України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Враховуючи викладене, учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у частині четвертій статті 202 ГПК України та у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту наведених процесуальних норм свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої вказаними нормами процесуального права, можливе за наявності одночасно певних обставин у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою (аналогічні висновки щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 зазначив про те, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

У вказаній постанові Верховний Суд також вказав, що відповідно до частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України виключенням для обов`язкового залишення позову без розгляду можуть вважатися обставини, якщо позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, суд розглядає справу по суті за умов, якщо: (1) позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та (2) його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. При цьому, суд може розглянути можливість вирішення спору за відсутності позивача (з`ясувати, чи не перешкоджає нез`явлення позивача вирішенню спору) лише якщо від позивача надійшло клопотання про такий розгляд (про розгляд справи за відсутності позивача). У разі, якщо від позивача до суду не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд не має права розглядати справу, а тому не зобов`язаний надавати оцінку наявності такої можливості.

Якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, не зважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, не зважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду. У разі, якщо до подання такого клопотання, суд не визнавав явку позивача обов`язковою, у такому випадку суд повинен повідомити позивача про те, що розгляд справи за його відсутності є неможливими та визнати його явку обов`язковою, вирішити питання про відкладення або перерву в судовому засіданні та у разі нез`явлення позивача в наступне судове засідання залишити позов без розгляду.

Отже оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами в разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

При цьому, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи від представника позивача, на адресу суду 20.02.2024 надійшло клопотання, згідно якого останній просив розглянути справу без участі представника та зазначав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Господарський суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов`язковою, як і не витребував будь-яких документів від позивача, необхідних для вирішення справи, відсутність яких перешкоджала вирішенню спору.

Окрім того позивачем подавалися клопотання по справі, та на вимогу ухвали суду, у тому числі, було надано відповідь на відзив, згідно якого надавав пояснення по справі.

Отже колегія зазначає, що в матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без участі представника останнього, проте суд першої інстанції не надав оцінку можливості розгляду справи та вирішенню спору за відсутності представника позивача, а лише, помилково, вказав про відсутність клопотання про розгляд справи без участі під час розгляду справи по суті і не надав оцінку можливості вирішення спору за відсутності представника позивача.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що норми ГПК України не пов`язують обов`язок сторони подати клопотання про розгляд справи без участі представника із стадією судового розгляду та не вимагають подання такого клопотання на кожне судове засідання.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.03.2023 у справі №910/17906/21 сформулював висновок, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення з метою захисту прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, що узгоджується із нормою ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України права на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Вказане відповідає гарантованому принципу доступу до правосуддя та узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційний суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007р.; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016р.).

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, встановивши обґрунтованість доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до господарського суду для продовження розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали господарського суду, розподіл суми судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 226, 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баркара Ростислава Руслановича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 у справі № 904/111/24 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 у справі № 904/111/24 скасувати.

Справу передати до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.11.2024

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя О.Г.Іванов