ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. Справа№ 910/3063/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 15.10.2024,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 (повний текст складений 17.07.2024)

у справі №910/3063/24 (суддя С. А. Ковтун)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до ОСОБА_1

про розірвання договору купівлі-продажу від 17.02.2022 та стягнення 570 000,00 грн неустойки, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі, позивач або РВ ФДМУ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі, відповідач) про розірвання Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиний майновий комплекс державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазмотрон» Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України», за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 9-А від 17.02.2022 №1356 та стягнення 570 000,00 грн неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині здійснення оплати ціни продажу об`єкта приватизації у строк, встановлений частиною 4 статті 29 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», частиною 3 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», пунктами 9.2. та 6.3. Договору купівлі-продажу від 17.02.2022, що є підставою для нарахування неустойки в розмірі 5% ціни продажу об`єкта приватизації

та підставою для розірвання Договору .

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу від 17.02.2022, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ОСОБА_1 на об`єкт малої приватизації - єдиний майновий комплекс державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазмотрон» Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України», за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 9-А, який посвідчено 17.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузницькою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 254.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву 570 000,00 грн неустойки, 11 578,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач як покупець за Договором купівлі-продажу від 17.02.2022 не сплатив у встановлені Договором та Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» строки ціну продажу об`єкта приватизації, що є підставою для стягнення з нього на користь РВ ФДМУ неустойки за цим Договором у розмірі 570 000,00 грн (11 400 000,00 * 5%) та його розірвання в судовому порядку.

Місцевий господарський суд відхилив посилання відповідача на настання у зв`язку з початком воєнної агресії російської федерації проти України і введенням воєнного стану форс-мажорних обставин, у зв`язку з чим на думку відповідача є підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів неможливості виконання зобов`язання за Договором у встановлені строки внаслідок настання форс-мажорних обставин (введення воєнного стану).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 28.06.2024 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що з моменту широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України для відповідача настали форс-мажорні обставини, що спричинили неможливість виконання Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства «Науково-технічний центр «ПЛАЗМОТРОН» Інституту електрозварювання ім.Є.О. Патона Національної академії наук України» за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 9-А за результатами електронного аукціону з умовами №UA-PS-2021-11-19-000099-1.

Також судом не було враховано та досліджено тієї обставини, що позивач, направляючи відповідачу пропозицію про розірвання спірного Договору купівлі-продажу та сплату неустойки, не дотримався вимог частини 3 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», статті 188 Господарського кодексу України, статті 654 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

16.09.2024 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що відповідачем окрім листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 та посилання на хворобливий стан дитини та виїзд у березні 2022 року закордон на лікування не надано до органу приватизації жодних належних доказів на підтвердження того факту, що ці обставини унеможливили виконання зобов`язання по Договору.

Стосовно твердження скаржника про недотримання позивачем вимог частини 4 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», статті 188 Господарського кодексу України, статті 654 Цивільного кодексу України, позивач зазначив, що листом від 28.11.2023 №30-10/7774 (направлений 30.11.2023) звертався до відповідача з пропозицією про розірвання договору в добровільному порядку, однак відповіді у встановлений законом строк на таку пропозицію відповідач не надав, через що позивачем і було подано позов у даній справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3063/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

22.07.2024 матеріали справи №910/3063/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2024 (із урахуванням ухвали від 01.10.2024 про виправлення описок) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 залишено без руху; роз`яснено ОСОБА_1 , що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 13 893,60 грн.

У період з 29.07.2024 по 30.08.2024 головуючий суддя Михальська Ю.Б. та суддя Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, перебували у відпустці.

У період з 08.08.2024 по 30.08.2024 суддя Іоннікова І.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, перебувала у відпустці.

02.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію №ВТ34-РСМА-ОАЕН-ВВЗ9 від 02.08.2024 про сплату судового збору на суму 13 893,60 грн.

08.08.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 подав ідентичну за змістом заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 (із урахуванням ухвали від 01.10.2024 про виправлення описок) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 01.10.2024.

У судове засідання, призначене на 01.10.2024, з`явилися представники Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 01.10.2024 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням ОСОБА_1 звернутися до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву з заявою про укладення мирової угоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у розгляді апеляційної скарги у справі №910/3063/24 оголошено перерву до 15.10.2024.

01.10.2024 від представника відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання сторонам спору строку на укладення мирової угоди, проект якої ОСОБА_1 направив на електронні адреси РВ ФДМУ (копія заяви про укладення мирової угоди та сам текст мирової угоди від 27.09.2024 долучені до клопотання).

15.10.2024 РВ ФДМУ подало через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського заяву про відмову в укладенні мирової угоди.

Враховуючи те, що в судовому засіданні представник РВ ФДМУ висловив незгоду з укладенням мирової угоди із відповідачем у запропонованій ним редакції та те, що укладення мирової угоди є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів ухвалила відмовити представнику скаржника у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 15.10.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 15.10.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - продавець/позивач) прийняло рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазмотрон» Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 9-А, шляхом продажу на аукціоні з умовами (наказ від 21 жовтня 2020 року №865, зі змінами).

17.12.2021 в електронній торговій системі РгоZогго.Продажі відбувся електронний аукціон №UA-PS-2021-11-19-000099-1 за лотом: єдиний майновий комплекс державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазмотрон» Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України».

За результатами електронного аукціону №UA-PS-2021-l1-19-000099-1 переможцем електронного аукціону став ОСОБА_1 (далі - покупець/відповідач), який підписав протокол про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-11-19-000099-1, що затверджений наказом Регіонального відділення від 27.01.2022 № 208.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву та ОСОБА_1 уклали Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазмотрон» Інституту електрозварювання ім. Є. О.Патона Національної академії наук України», за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 9-А (далі - об`єкт приватизації), який посвідчено 17.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузницькою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №254 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 2.1. Договору ціна продажу об`єкта приватизації встановлена на підставі протоколу про результати електронного аукціону з умовами №UA-PS-2021-11-19-000099-1, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 27.01.2022 № 208, становить 11400000,00 грн, у тому числі ПДВ 1900000,00 грн. Покупець зобов`язаний сплатити за придбаний об`єкт приватизації 11 400 000,00 грн з урахуванням ПДВ у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня підписання цього Договору в порядку, встановленому пунктом 2.2. Договору.

Відповідно до пункту 2.2. Договору розрахунки за об`єкт приватизації здійснюються в такому порядку:

- гарантійний внесок для участі в аукціоні, сплачений покупцем на банківський рахунок оператора електронного майданчика ТОВ «ЗАКУПКИ. ПРОМ. УА» в сумі 34 120,00 грн, що становить 10% стартової ціни об`єкта приватизації і перерахований ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» на рахунок продавця, зараховується покупцеві в рахунок ціни продажу об`єкта приватизації;

- протягом 10 днів з дня підписання цього договору на сплачені покупцем грошові кошти в сумі 34 120,00 грн (гарантійний внесок) покупець зобов`язаний перерахувати на рахунок продавця ПДВ у розмірі 6 824,00 грн;

- покупець, який підписав цей договір, сплачує грошові кошти покупця в розмірі 11 359 056,00 грн, у тому числі ПДВ 1 893 176,00 грн за придбаний об`єкт приватизації шляхом безготівкового перерахування з рахунка покупця на рахунок продавця не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня підписання цього договору.

Ціна продажу об`єкта приватизації сплачується на підставі цього Договору в термін, визначений цим Договором (пункт 2.3. Договору).

Відповідно до пункту 7.1. Договору покупець зобов`язаний в строк та порядку, встановлені цим договором, сплатити ціну продажу об`єкта приватизації разом із неустойкою (у разі її нарахування). У разі розірвання Договору в односторонньому порядку відповідно до пункту 6.3. Договору покупець зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 5% ціни продажу об`єкта протягом 30 календарних днів з дня направлення продавцем повідомлення про розірвання Договору.

Згідно з пунктом 12.5. Договору виключними умовами для розірвання договору є несплата покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дати підписання договору відповідно до умов договору; невиконання умов продажу об`єкта приватизації і зобов`язань покупця, визначених умовами договору, в установлений договором строк.

Як зазначає позивач, покупець сплатив гарантійний внесок в сумі 34 120,00 грн, що становить 10% стартової ціни об`єкта приватизації, та ПДВ на гарантійний внесок у розмірі 6 824,00 грн.

Водночас, як зазначає позивач, у порушення умов Договору відповідач не сплатив йому згідно умов Договору 11 359 056,00 грн вартості придбаного об`єкту.

РВ ФДМУ неодноразово листами від 23.06.2022 №30-03/2011, від 23.11.2022 №30-03/4941, від 20.01.2023 №30-03/455, від 21.06.2023 №30-03/4079 зверталось до покупця об`єкта приватизації з питанням щодо здійснення оплати за придбаний об`єкт приватизації, в тому числі щодо надання доказів на підтвердження настання для відповідача форс-мажорних обставин за укладеним Договором.

У відповідь на лист РВ ФДМУ від 20.01.2023 №30-03/455 відповідач у своєму листі від 13.02.2023, який зареєстрований Регіональним відділенням 08.03.2023, повідомив, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та з урахуванням листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 покупець матиме змогу в повній мірі виконувати свої обов`язки за Договором купівлі-продажу після завершення строку дії форс-мажорних обставин (введення на території України воєнного стану).

Крім того, як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, 18.03.2022 ОСОБА_1 направляв на електронну адресу РВ ФДМУ лист-повідомлення від 17.03.2022 про настання форс-мажорних обставин, про що до відзиву долучив текст листа та принт-скрин зі своєї електронної пошти.

Листом від 28.11.2023 вих.№30-10/7774 РВ ФДМУ звернулося до ОСОБА_1 із пропозицією про розірвання згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України в добровільному порядку Договору купівлі-продажу від 17.02.2022 у зв`язку з невиконанням останнім взятих на себе за договором зобов`язань щодо оплати придбаного об`єкту приватизації та сплати неустойки в розмірі 570 000,00 грн. В якості додатку до даного листа долучено проект договору про розірвання Договору купівлі-продажу. Даний лист було направлено ОСОБА_1 30.11.2023 рекомендованим листом зі штрих-кодовим ідентифікатором 337, про що до матеріалів справи долучені копії опису вкладення у цінний лист, списку згрупованих поштових відправлень за 30.11.2023 та фіскального чеку Укрпошти.

До відзиву на позовну заяву долучена копія листа ОСОБА_1 (том 1, а.с. 71-72) у відповідь на лист РВ ФДМУ від 28.11.2023 вих.№30-10/7774, в якому відповідач заперечує проти розірвання договору купівлі-продажу та зазначає, що після завершення строку дії форс-мажорних обставин (воєнного стану) він буде мати змогу в повній мірі виконувати свої обов`язки по зазначеному Договору. Однак, даний лист не містить інформації про дату його складення відповідачем, доказів його направлення позивачу також не надано.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей 2014 та 2016 років народження. 01.03.2022 відповідач був вимушений звернутися до лікаря психіатра ТОВ «ЦОЗ «Стелла Медікал» для проведення дослідження щодо психічного стану дитини ОСОБА_2 2014 р.н. За наслідками обстеження лікарем-психіатром було надано консультаційний висновок від 01.03.2022 (копія додана до відзиву), яким встановлено ПТСР, тривожний розлад та надані рекомендації щодо необхідності виїзду дитини закордон у зв`язку з погіршенням психосоматичного стану з подальшим проходженням лікувальних процедур та залучення необхідних спеціалістів. 08.03.2022 відповідач разом із дітьми виїхав за межі України. У подальшому у відповідності з рекомендаціями лікаря відповідач продовжував отримувати консультації лікаря психіатра ТОВ «ЦОЗ «Стелла Медікал» щодо психічного стану дитини ОСОБА_2 (консультативні висновки ТОВ «ЦОЗ «Стелла Медікал» від 28.12.2022 та від 10.12.2023 долучені до матеріалів справи).

Враховуючи те, що відповідач фактично відмовився від розірвання Договору в добровільному порядку та не сплатив позивачу неустойку згідно Договору в сумі 570 000,00 грн (11 400 000,00 * 5%), позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на настання форс-мажорних обставин, які спричинені військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило здійснити оплату наданих послуг у встановлений Договором строк.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з приписами статей 216-218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 1 статті 29 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» за порушення законодавства про приватизацію до винних осіб застосовується кримінальна, адміністративна, дисциплінарна, цивільно-правова відповідальність відповідно до законів України.

У разі несплати коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору та його нотаріального посвідчення (у разі якщо нотаріальне посвідчення договору передбачено законодавством) покупець сплачує на користь органу приватизації неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню (частина 4 статті 29 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Згідно з пунктом 2.3. Договору ціна продажу об`єкта приватизації сплачується на підставі цього Договору в термін, визначений цим Договором.

Пунктом 9.2. Договору встановлено, що у разі несплати ціни продажу об`єкта приватизації протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня укладення цього Договору покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 5 (п`яти) відсотків ціни продажу об`єкта приватизації.

Як встановлено судом, на виконання пункту 2.2. Договору покупець сплатив гарантійний внесок в сумі 34 120,00 грн, що становить 10% стартової ціни об`єкта приватизації, та ПДВ на гарантійний внесок у розмірі 6 824,00 грн, натомість решту суми в розмірі 11 359 056,00 грн, у тому числі ПДВ 1 893 176,00 грн, за придбаний об`єкт приватизації у встановлений строк (не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня підписання цього договору) відповідачем сплачено не було.

Разом із тим, у розділі 11 Договору сторони узгодили підстави для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов Договору.

Так, відповідно до пункту 11.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором в разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які не існували під час укладення цього Договору та виникли поза волею сторін, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовам Договору, та які прямо передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні».

У даному Договорі згідно з пунктом 11.2. форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого КМУ, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, сильним шторм, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до пункту 11.3. Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту, коли їй стало відомо про їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Сторона повідомляє іншу сторону про закінчення форс-мажорних обставин протягом 2 днів з дня, коли їй стало відомо про їх закінчення. За умови виконання умов, зазначених у цьому пункті, перебіг терміну (строку) виконання зобов`язань продовжується на строк дії форс-мажорних обставин.

Доказом виникнення та закінчення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, що видаються Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (пункт 11.4. Договору).

Так, ОСОБА_1 зазначає, що листом від 17.03.2023, направленим на електронну адресу відповідача 18.03.2022, він повідомив останнього про настання для сторін Договору купівлі-продажу форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням згідно Указу Президента України №64/2022 воєнного стану на території України.

Позивач, у свою чергу, листами від 23.11.2022 №30-03/4941, від 20.01.2023 №30-03/455 повідомляв відповідача про необхідність подання для підтвердження виникнення форс-мажорних обставин за Договором відповідного підтвердження ТПП України.

У відповідь на лист РВ ФДМУ від 20.01.2023 №30-03/455 відповідач у своєму листі від 13.02.2023, який зареєстрований Регіональним відділенням 08.03.2023, повідомив, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та з урахуванням листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 покупець матиме змогу в повній мірі виконувати свої обов`язки за Договором купівлі-продажу після завершення строку дії форс-мажорних обставин (введення на території України воєнного стану).

Крім того, у відзиві на позову заяву та в апеляційній скарзі відповідач вказує, що через введення на території України воєнного стану 08.03.2022 він разом зі своїми малолітніми дітьми 2014 та 2016 років виїхав за межі України, оскільки у його доньки ОСОБА_2 2014 р.н. було встановлено ПТСР, тривожний розлад та надані рекомендації щодо необхідності виїзду дитини закордон у зв`язку з погіршенням психосоматичного стану з подальшим проходженням лікувальних процедур та залучення необхідних спеціалістів (копії консультативних висновків лікаря психіатра ТОВ «ЦОЗ «Стелла Медікал» містяться у матеріалах справи).

Колегія суддів зазначає, що із аналізу наведених вище норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 09.11.2024.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини (військову агресію проти України), повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Так, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Наразі Торгово-промислова палата України (далі, ТПП України) ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин та з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований «Всім кого це стосується», Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, сам по собі лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини саме для спірних правовідносин, але у сукупності з доказами, наданими відповідачем, може їх підтверджувати.

Місцевий господарський суд, відхиляючи посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, наголосив на тому, що відповідачем не надано належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за Договором, як і не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки, як вбачається зі змісту листів відповідача на адресу позивача, ОСОБА_1 як на форс-мажорну обставину посилається лише на сам факт військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, не зазначаючи при цьому, як ці обставини вплинули на неможливість виконання саме зобов`язань за Договором, укладеним із позивачем, та не надаючи відповідних доказів, зокрема і сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчував би наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання відповідачем саме умов Договору купівлі-продажу №1356 від 17.02.2022.

Водночас, які вірно наголосив суд першої інстанції, Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1634 (із змінами і доповненнями).

Відповідно до змін, внесених Постановою КМУ від 13.01.2023 №14, місто Київ виключено із переліку територій можливих бойових дій. Також для м. Києва дату завершення активних бойових дій змінено з 10.08.2022 на 30.04.2022.

Відповідач також не обґрунтовує, яким чином факт виїзду його 08.03.2022 закордон із малолітніми дітьми вплинув на його можливість виконати умови Договору в частині здійснення оплати придбаного майна за Договором.

Як уже зазначалося вище, сам по собі факт військової агресії не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано висновків суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за Договором, зумовлених введенням на території України 24.02.2022 воєнного стану.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт несплати відповідачем ціни об`єкту приватизації, встановленої пунктом 2.1. Договору, у строк, визначений частиною 4 статті 29 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та пунктом 9.2. Договору, суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки в порядку пункту 9.2. Договору, яка за своєю правовою природою є штрафом, зазначає про його обґрунтованість та арифметичну правильність, у зв`язку позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача 570 000,00 грн неустойки (11 400 000,00 *5%).

Щодо позовної вимоги про розірвання Договору суд зазначає таке.

Згідно положень частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, зміна та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не непередбачено договором або законом.

За змістом частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Водночас, за приписами частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором aбо законом.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до статті 30 цього Закону.

Несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» належить до виключних умов для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством.

За змістом пункту 6.3. Договору сторони погодили, що продавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку у разі несплати покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дня його укладення та вимагати сплату покупцем неустойки в розмірі 5% ціни продажу об`єкта.

Договір може бути розірваний відповідно до пункту 6.3. Договору або на вимогу однієї зі сторін, в тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених цим Договором, у визначені строки (абз. 1 пункту 12.3. Договору).

Згідно з пунктом 12.5. Договору виключними умовами для розірвання договору є несплата покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дати підписання договору відповідно до умов договору; невиконання умов продажу об`єкта приватизації і зобов`язань покупця, визначених умовами договору, в установлений договором строк.

Матеріалами справи підтверджується, що листом вих.№30-10/7774 від 28.11.2023 РВ ФДМУ звернулося до ОСОБА_1 із пропозицією про розірвання згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України в добровільному порядку Договору купівлі-продажу від 17.02.2022 у зв`язку з невиконанням останнім взятих на себе за договором зобов`язань щодо оплати придбаного об`єкту приватизації та сплати неустойки в розмірі 570 000,00 грн. В якості додатку до даного листа було долучено проект договору про розірвання Договору купівлі-продажу. Даний лист було направлено ОСОБА_1 30.11.2023 рекомендованим листом зі штрих-кодовим ідентифікатором 337, про що до матеріалів справи долучені копії опису вкладення у цінний лист, списку згрупованих поштових відправлень за 30.11.2023 та фіскального чеку Укрпошти.

З огляду на це безпідставними є доводи скаржника про недотримання позивачем вимог статті 188 Господарського кодексу України щодо звернення до нього з пропозицією про розірвання Договору.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечує проти розірвання Договору за згодою сторін.

Відповідно до частин 9, 10 статті 26 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду. У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність.

Оскільки, як встановлено судом, відповідач порушив зобов`язання за Договором, не розрахувавшись за об`єкт приватизації в установлені Договором та законом строки, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, з урахуванням вищеперелічених положень Договору та Закону України «Про оренду державного і комунального майна», суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що такий Договір підлягає розірванню та задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Відповідач, у свою чергу, наведених у позові обставин та висновків суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростував.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову в даній справі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/3063/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Матеріали справи №910/3063/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.10.2024 після повернення з відрядження головуючого судді Михальської Ю.Б.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко