УХВАЛА

30 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 909/567/23

Провадження № 12-55зг24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Банаська О. О.,

суддів Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.,

перевіривши наявність підстав для прийняття заяви ОСОБА_1

про перегляд постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2024 року

у складі колегії суддів: Студенця В. І. (головуючого), Бакуліної С. В., Губенко Н. М.

у справі за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Оріана»

про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 110 330,76 грн,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст і підстави заявлених позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оріана» (далі - АТ «Оріана») про визнання незаконним та скасування наказу від 29 грудня 2022 року № 87-к про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Оріана» ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022 року; про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Оріана» та стягнення з АТ «Оріана» заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2022 року до дня поновлення на роботі у розмірі 110 330,76 грн включно з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку визначеному Податковим кодексом України.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року у справі № 909/567/23 позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора АТ «Оріана» від 29 грудня 2022 року № 87-к про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Оріана» ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022 року, стягнуто з АТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 96 933, 20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року до 30 березня 2023 року з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку визначеному Податковим кодексом України, відмовлено у задоволені позовних вимог щодо поновлення на роботі та стягнення 13 397,57 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06 лютого 2024 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки) у справі № 909/567/23 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто з АТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 110 330,76 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року по 18 квітня 2023 року з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановою від 18 вересня 2024 року закрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06 лютого 2024 року у справі № 909/567/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06 лютого 2024 року у справі № 909/567/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскаржені судові рішення залишив без змін.

Подання заяви про перегляд постанови Верховного Суду

22 жовтня 2024 року до Великої Палати Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить прийняти його заяву про перегляд рішення Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 909/567/23, скасувати зазначене рішення та направити справу для розгляду за належною підсудністю до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

29 жовтня 2024 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла аналогічна за змістом заява з додатками засобами поштового зв`язку.

Заявник вважає, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо розмежування між цивільною та господарською юрисдикцією спорів про звільнення керівника юридичної особи, викладених у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18, ця справа підлягала розгляду судом загальної юрисдикції, оскільки позивач оскаржує звільнення його з посади, яке відбулось на підставі пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Відтак, за твердженням заявника судом касаційної інстанції було допущено порушення правил предметної підсудності розгляду справи, що, на його думку, є підставою для перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду .

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду

Перевіривши заяву ОСОБА_1 , Велика Палата Верховного Суду зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 6 і частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 286 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний господарський суд і Велика Палата Верховного Суду (частина перша та пункт 2 частини другої статті 36, пункти 1, 3 частини другої статті 37 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів").

За частиною першою статті 45 Закону № 1402-VIII Велика Палата Верховного Суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, до складу якого входить двадцять один суддя Верховного Суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої цієї статті Велика Палата Верховного Суду:

- у визначених законом випадках діє як суд касаційної інстанції з метою забезпечення однакового застосування норм права касаційними судами;

- діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції.

Як слідує з матеріалів заяви та її прохальної частини, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою, в якій фактично просить переглянути постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 909/567/23 з вимогою скасувати останню та направити справу для розгляду за належною підсудністю до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Випадки, коли розгляд справи в межах господарського судочинства здійснюється Великою Палатою Верховного Суду, визначено частиною п`ятнадцятою статті 32, частинами третьою-шостою статті 302, частиною шостою статті 321, підпунктами 2, 5, 7 пункту 1 розділу ?Перехідні положення? ГПК України.

Відповідно до змісту частин першої - третьої статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом (більшістю від складу суду) за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи і таке питання може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.

Підстави і порядок передачі та перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду, встановлені статтями 302, 303 ГПК України, є вичерпними.

За змістом цих положень Велика Палата Верховного Суду як суд касаційної інстанції не наділена повноваженнями щодо перевірки обґрунтованості та законності постанови або ухвали суду тієї ж касаційної інстанції, а також правом перегляду за нововиявленими чи виключними обставинами постанов касаційної інстанції, які нею не приймалися, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини третьої статті 320 ГПК України (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом).

Також Велика Палата Верховного Суду не наділена повноваженнями переглядати судові рішення судів апеляційної та першої інстанцій без дотримання процедури та порядку їх передання на її розгляд, як і повноваженнями повторно переглядати справу в касаційному порядку.

Зважаючи на те, що підстави і порядок передачі та перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду, встановлені статтями 302, 303 ГПК України, є вичерпними, у прийнятті заяви ОСОБА_1 слід відмовити та повернути заявнику.

Водночас така відмова не порушує право заявника на доступ до суду, оскільки право сторони на касаційне оскарження реалізовано нею раніше.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, параграф 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. рішення від 16.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95, параграф 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. рішення від 28.05.1985 у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства», заява № 8225/78, параграф 57; рішення від 21.09.1994 у справі «Файєд проти Сполученого Королівства», заява № 17101/90, параграф 65).

Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (див. рішення від 09.11.2004 у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98, параграф 53).

Звернення до Великої Палати Верховного Суду з проханням про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції фактично спрямоване на проведення нового розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду за відсутності для цього визначеної процесуальним законом підстави. Вказаний перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).

Подібні за змістом висновки містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 908/174/20, 19 червня 2024 року у справі № 910/5055/22, від 10 вересня 2024 року у справі № 904/9875/21, від 18 вересня 2024 року у справі № 916/147/22 тощо.

Ураховуючи наведене й керуючись статтями 6, 19 Конституції України, статтями 175, 300, 301, 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 909/567/23.

2. Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 909/567/23 та додані до неї матеріали повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Банасько
Судді: О. Л. Булейко О. В. Кривенда
Ю. Л. Власов М. В. Мазур
І. А. Воробйова С. Ю. Мартєв
М. І. Гриців К. М. Пільков
Ж. М. Єленіна О. В. Ступак
І. В. Желєзний І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич
В. В. Король Є. А. Усенко