РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2024Справа № 910/8128/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія

до Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп

про стягнення 41927,78 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп про стягнення 41927,78 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що сплатив відшкодування в сумі 37845,84 грн. із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки відшкодуванню підлягає саме оцінена шкода, а не вартість відновлювального ремонту.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що підстави для врахування коефіцієнту фізичного зносу відсутні, оскільки строк експлуатації транспортного засобу Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП не перевищував п`яти років. До того ж, позивач сплатив страхове відшкодування безпосередньо на станцію СТО.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 між позивачем, як страховиком, та ТОВ «Лаб-Сервіс», як страхувальником, укладено Договір № 177/078/004814 добровільного страхування наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 .

17.11.2023 у місті Києві по вул. Бориспільська, 9, відбулася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом марки Daf, державний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортним засобом марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження.

Відповідно до відповіді від Національної поліції України на ОСОБА_1 складено протокол ААД № 029199 про адміністративне правопорушення.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , визначена на підставі виставлених ТОВ «Ніко Мегаполіс» рахунку від 22.11.2023 № на суму 79773,62 грн., наряду-замовлення від 15.01.2024 № ТМ005194 на суму 79773,62 грн.

На підставі вищевказаного рахунку позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 79773,62 грн. відповідно до страхового акту від 29.11.2023 № КАСКО 177/214/026419/23/1.

Дана сума страхового відшкодування сплачена позивачем на рахунок ТОВ «Ніко Мегаполіс», що підтверджується платіжною інструкцією від 01.12.2023 № 162224875 на суму 79773,62 грн.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № ЕР213555886 (транспортний засіб марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 ), та за полісом № ЕР216747427 (напівпричіп, державний номер НОМЕР_3 ), що станом на дату ДТП був діючим.

Відтак, позивач звернувся до відповідача з претензією (заявою) від 27.12.2023 № 4186/03 на суму 79773,62 грн.

У відповіді від 13.03.2024 № 62-2 відповідач наголосив, що належна сума страхового відшкодування в порядку регресу становить 37845,84 грн. відповідно до звіту від 12.03.2024 № 3689.

Таким чином, відповідач сплатив позивачу 37845,84 грн. у рахунок відшкодування шкоди згідно з платіжною інструкцією від 14.03.2024 № ЗР028600.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № ЕР213555886 (№ ЕР216747427 напівпричіп) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , рік випуску транспортного засобу 2020 рік, тобто станом на дату ДТП 17.11.2023 строк експлуатації вказаного автомобіля не перевищував 7 років.

Також, згідно з зазначеними в наряді-замовленні від 15.01.2024 № ТМ005194 огляду транспортного засобу даними пробіг транспортного засобу Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , становить 80842 км.

Згідно зі складеним на замовлення відповідача звітом від 12.03.2024 № 3689, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , становить 0.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Приймаючи до уваги визначену вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_1 , на підставі виставленого ТОВ «Ніко Мегаполіс» рахунку від 22.11.2023 № на суму 79773,62 грн., наряду-замовлення від 15.01.2024 № ТМ005194, а також фактичну сплату позивачем 79773,62 грн. на рахунок ТОВ «Ніко Мегаполіс», позивачем обґрунтовано визначено розмір заподіяної шкоди в сумі 79773,62 грн.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Відповідно до даних полісу № ЕР213555886 розмір франшизи становить 0 грн.

Оскільки відповідачем вже сплачено на користь позивача 37845,84 грн., вимоги позивача про стягнення залишку суми відшкодування в розмірі 41927,78 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7500 грн. суд дійшов висновку про наступне.

На обґрунтування заявлених до розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем долучено до матеріалів справи в копіях договір про надання правової допомоги від 21.05.2019 № 1/05, додаткову угоду від 21.05.2023 № 4, акт про надання правової допомоги від 03.05.2024 № 246 на суму 7500 грн., платіжну інструкцію від 06.05.2024 № 162226332 на суму 7500 грн.

Відповідно до пункту 3.2 договору розмір гонорару за надання правової допомоги обумовлюється: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 3.3 договору для визначення розміру гонорару за надання правової допомоги сторонами складаються акти про надання правової допомоги.

03.05.2024 сторонами складено акт про надання правової допомоги № 246, в якому визначено загальну вартість послуг за цим актом 7500 грн., загальну кількість часу, витраченого на надання правових послуг, - 5 год. 30 хв., а саме: збір та правовий аналіз доказів по справі 0,5 год., 500 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; формування та узгодження правової позиції із клієнтом, вибір стратегії 1 год., 1000 грн.; написання, підготовка позовної заяви 4 год., 6000 грн.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною 5 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач навів заперечення проти заявленого позивачем до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зазначивши що позовна заява не є об`ємною та такою, що містить велику кількість правових висновків Верховного Суду. При цьому, визначений адвокатом тариф нормо години не обґрунтовується належними доказами та є завищеним.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому процесуальне законодавство не передбачає обов`язку сторони доводити обґрунтованість ринкової вартості витрат на правничу допомогу (постанова ВС від 09.04.2019 у справі №826/2689/15).

Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги заперечення відповідача, конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7500 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7500 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний код 24175269) на користь Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40; ідентифікаційний код 20602681) 41927 (сорок одну тисячу дев`ятсот двадцять сім) грн. 78 коп. відшкодування шкоди, 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова