ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.2024м. СумиСправа № 920/736/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/736/24 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла (вул. Ковпака, буд. 6, м. Суми, 40020; код за ЄДРПОУ 44360724)

до відповідача Сумської міської ради (пл. Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, код за ЄДРПОУ 23823253),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

Управління комунального майна Сумської міської ради (40000, вул. Воскресенська, 8А, м. Суми, код за ),

про стягнення 9352,06 грн,

установив:

25.06.2024 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 9352,06 грн (дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві грн 06 коп.) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, а також судові витрати у справі, а саме: 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору та 2500,00 грн(дві тисячі п`ятсот грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Крім того в пункті 3 прохальної частини позову позивач просив залучити до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління комунального майна Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 8А, код за ).

27.06.2024 за електронним запитом суду сформовані витяги з ЄДРПОУ, за якими:

1)Сумська міська рада зареєстрована як юридична особа з місцезнаходженням: пл.Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030;

2)Управління комунального майна Сумської міської ради зареєстроване, як юридична особа з місцезнаходженням: вул. Воскресенська, буд. 8А, м. Суми, 40000.

Ухвалою від 28.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/736/24; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі третю особу; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позивач, відповідач та третя особа мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 28.06.2024 про відкриття провадження у справі №920/736/24 надіслана учасникам справи відповідно до вимог ч.ч.6-7 ст. 6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Згідно з довідками Господарського суду Сумської області про доставку електронного кабінету копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача, відповідача та третьої особи 28.06.2024, 14:55.

Таким чином, учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи №920/736/24.

Ухвалою від 08.07.2024 у справі №920/736/24 постановлено виправити описку в ухвалі від 28.06.2024 у справі №920/736/24 та доповнити резолютивну частину ухвали п.2.1 наступного змісту: « 2.1. Залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління комунального майна Сумської міської ради (40000, вул. Воскресенська, 8А, м. Суми, код за )».

18.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх №2112), в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач зауважує, що нежитлове приміщення загальною площею 19,29 м2 за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5, є предметом договору оренди нерухомого комунального майна ДЗРП-0144 від 10.04.2018 (далі - договір оренди), укладеного між Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полукрнатураль систем» (орендар). Пунктом 3.1. зазначеного договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди. Такий акт був підписаний 10.04.2018. Пунктом 3.3. договору оренди визначено, що об`єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Зазначений акт був підписаний 04.03.2024. Отже, на думку відповідача, з 10.04.2018 по 04.03.2024 користувачем приміщення, а отже і споживачем комунальної послуги з теплопостачання був саме орендар комунального нерухомого майна. Оскільки в спірний період (листопад 2023 березень 2024) споживачем комунальної послуги з теплопостачання був орендар, тому відсутність у нього договору про надання послуг з постачання теплової енергії не звільняла його від обов`язку оплачувати надану комунальну послугу.

Разом з тим, у відзиві відповідач зазначає, що при розрахунку вартості наданої комунальної послуги позивач повинен враховувати та зазначити площу нерухомого майна відповідача. Позивач листом від 26.02.2024 надав рахунок від 31.01.2024 на оплату теплової енергії, спожиту у період листопад 2023 року - січень 2024 року, але в рахунку не була зазначена площа нерухомого майна відповідача. Таким чином, наданий позивачем рахунок не відповідає вимогам: Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 № 23; Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

29.07.2024 позивач подав відповідь на відзив (вх №2231), за якою позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Позивач зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства та умовами укладеного між сторонами договору, відповідач мав оплачувати спожиті послуги не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом. До позову додано відомості показань будинкових засобів обліку теплової енергії та звіти про їх коригування, довідки про розрахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за кожен календарний місяць з урахуванням площі приміщення відповідача з зазначенням інформації про нарахування на загальнобудинкові потреби опалення та опалення безпосередньо приміщення відповідача. Позивач зазначає, що факт поставки теплової енергії відповідачем не заперечується, надані розрахунки відповідачем не оспорюються. Чинним законодавством не передбачено необхідність вказувати у рахунку на оплату інформацію про площу опалювального приміщення. Також законодавством не передбачено, що у разі відсутності у рахунку на оплату окремих видів інформації такий рахунок не підлягає оплаті. Факт відсутності у рахунку на оплату спожитої теплової енергії інформації про опалювальну площу приміщення не звільняє відповідача від обов`язку оплатити спожиті послуги та не змінює строків їх оплати. Разом з відповіддю на відзив відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач надає докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Третя особа правом на подання пояснень не скористалась.

Враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №627 від 20.10.2021 та №521 від 22.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі позивач) визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, що встановлена додатками до вказаних рішень, у тому числі, для будинку, розташованого за адресою: вул. Засумська, буд. 16/5.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, територіальна громада міста Суми є власником нежитлового приміщення площею 19,29 кв.м. за адресою: м.Суми, вул. Засумська, буд. 16/5. Відповідне приміщення передавалося в оренду ТОВ «Полуркнатураль систем» згідно договору оренди № ДРЗП 0144 від 10.04.2018.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.08.2021 у справі №920/646/21 за позовом Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Полукрнатураль систем про виселення із займаного нежитлового приміщення, (рішення набрало законної сили 15.09.2021) встановлено:

« 10.04.2018 між Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (далі орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Полукрнатураль систем (далі орендар, відповідач), було укладено договір оренди №ДЗРП-0144 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування (в оренду) на умовах визначених цим договором, нерухоме майно, за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5, площею 19,29 м2, право на оренду якого орендар набув на підставі наказу позивача від 02.03.2018 №06.01-10/36. Нерухоме майно передається в оренду для розміщення офісних приміщень.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.3. договору, у разі припинення дії цього договору орендар зобов`язаний в триденний термін повернути орендодавцеві об`єкт оренди у стані, не гіршому, ніж він був одержаний, чи в інший термін, визначений за згодою сторін, оформлений у письмовій формі. Об`єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.3., 4.5., 4.7. договору орендна плата за Об`єкт оренди розраховується на підставі чинної Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми та пропорції її розподілу. Орендна плата щомісячно перераховується орендарем в термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним. Відповідальність за перерахування орендної плати на належний рахунок у міський бюджет, визначений орендодавцем, несе орендар. За несвоєчасну або не в повному обсязі сплату орендної плати орендар сплачує пеню до міського бюджету у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно пп. 5.2.5. договору орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за об`єкт оренди у розмірі та у термін згідно з цим договором на відповідний рахунок міського бюджету. Самостійно відслідковувати зміни рахунку міського бюджету, на який орендарем спрямовується орендна плата. Порядок та умови сплати орендної плати визначені розділом 4 договору.

Згідно з п. 5.2.10 договору, у разі припинення цього договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди у відповідності до розділу 3 цього договору та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря.

Відповідно до п. 9.1. строк дії договору встановлено на один рік - з 10.04.2018 по 09.04.2019 включно.

Пунктом 9.7. договору визначено, що договір припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, загибелі об`єкта оренди, достроково за рішенням суду, достроково за взаємною згодою сторін, банкрутства орендаря, ліквідації орендаря юридичної особи, смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа).

При відсутності заяви однієї зі сторін при припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (пункт 9.8. договору).

10.04.2018 на підставі акта приймання-передачі об`єкт оренди за договором передано відповідачу.

Відповідно до зміни № 1 від 09.04.2019 до договору строк дії договору продовжено на один рік з 10.04.2019 по 09.04.2020 на тих самих умовах.

Як зазначає позивач у позовній заяві, враховуючи те, що відповідач продовжував користуватись орендованим майном та частково сплачував орендну плату, керуючись умовами пп. 5.1.4. та п. 9.8. договору, що надають переваги орендарю перед іншими претендентами на укладання договору на новий строк та передбачають правову можливість вважати договір продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору, позивач вважав договір продовженим до 09.04.2021 на тих самих умовах, що також кореспондується з нормою ст. 764 Цивільного кодексу України.

23.10.2020 позивач надіслав відповідачу листа №06.01-18/7409 Щодо продовження терміну дії договору оренди, в якому зазначив, що розглянувши звернення відповідача щодо продовження терміну дії договору повідомляє орендаря, що у зв`язку із набранням чинності з 01.02.2020 Закону України Про оренду державного та комунального майна, частиною 1 статті 18 якого визначено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами аукціону, позивач повідомляє відповідача, що строк дії договору закінчується 09.04.2021 і на новий термін на тих же умовах продовжуватись не буде. Також відповідача було повідомлено, що зазначений договір може бути продовженим лише за результатами аукціону та чинний орендар може брати участь у даному аукціону за умови відсутності у останнього заборгованості. Разом з тим, позивач у даному листі зазначив, що станом на 23.10.2020 відповідач має заборгованість за договором у розмірі 1563,04грн (т.ч.: пеня у розмірі 41,11 грн), яку необхідне терміново сплатити, а також надати позивачу копію договору страхування орендованого майна та документи, що підтверджують сплату страхових платежів.

Листом від 16.02.2021 №06.01-16/449 Про припинення дії договору оренди, позивач повідомив відповідача, що термін дії договору, укладеного між сторонами даного спору, закінчується 09.04.2021 і на новий термін продовжуватись не буде, а також у даному листі позивач просив сплатити відповідача заборгованість за договором.

23.04.2021 позивач надіслав відповідачу лист Про припинення дії договору оренди, згідно з яким повідомив відповідача, що строк дії договору закінчився 09.04.2021 і на новий термін продовжуватись не буде, у зв`язку з чим до 01.05.2021 просив передати орендодавцю об`єкт оренди за актом приймання-передачі і сплатити орендну плату за весь період фактичного використання нежитлових приміщень. Крім того, позивач повідомив відповідача, що станом на 22.04.2021 відповідач має заборгованість з орендної плати за договором в сумі 9713,22 грн (в т.ч.: пеня 255,21 грн).

Відповідно до поштового опису вкладення в цінний лист №935, фіскального чеку №6781 та накладної №935 зазначений лист направлений відповідачу 23.04.2021 на юридичну адресу: м. Суми, вул. Соборна, буд. 25, оф. 12.

Відповідач об`єкт оренди за актом приймання-передачі позивачу не повернув, зобов`язання за договором щодо сплати орендної плати не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого, просить суд виселити відповідача з займаного приміщення загальною площею 19,29м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5».

Оскільки договір припинив свою дію 09.04.2021 у зв`язку із закінченням строку дії, на який його було укладено сторонами спору, проте відповідачем не повернуто за актом приймання-передачі об`єкт оренди позивачу у встановлений законом та договором строк, суд за результатом розгляду справи №920/646/21 визнав правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо виселення відповідача з займаного приміщення, переданого йому в оренду за договором.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.08.2021 у справі №920/646/21 позов задоволено; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Полукрнатураль систем із займаного приміщення загальною площею 19,29 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Полукрнатураль систем на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 2270,00 грн судового збору та 26,00 грн витрат на послуги поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у господарській справі №920/646/21 не доказуються при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, договір оренди нерухомого комунального майна від 10.04.2018 №ДРЗП-0144, укладений між відповідачем та ТОВ «Полукрнатураль систем», припинив свою дію з 09.04.2021. Відповідно, з вказаної дати усі зобов`язання ТОВ «Полукрнатураль систем» за вказаним договором, окрім тих, що існували станом на дату закінчення його дії і не були виконані, припинилися. Це стосується і зобов`язання з утримання орендованого майна у період після закінчення строку дії договору оренди.

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України, саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Тобто, стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» імперативно встановлює, що публічний договір приєднання укладається саме з співвласниками багатоквартирного будинку, а не будь-якими іншими особами.

Так як співвласники будинку, розташованого за адресою: вул. Засумська, буд. 16/5, не прийняли рішення про вибір моделі надання комунальної послуги з постачання теплової енергії, позивачем з ними усіма, зокрема, і відповідачем автоматично було укладено публічний договір приєднання.

Враховуючи викладене, Сумська міська рада, як власник нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5 і сторона укладеного публічного договору приєднання несе зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, наданих для потреб такого приміщення у повному обсязі. Договір оренди нерухомого комунального майна від 10.04.2018 №ДРЗП-0144, укладений між відповідачем та ТОВ «Полукрнатураль систем», припинив свою дію з 09.04.2021, і у період з листопада 2023 року по березень 2024 року між відповідачем і ТОВ «Полукрнатураль систем» не існувало укладеного договору оренди.

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права пред`явити недобросовісному користувачу відповідного майна регресні вимоги щодо відшкодування збитків, завданих несвоєчасним повернення орендованого майна, зокрема, щодо компенсації витрат на оплату житлово-комунальних послуг наданих у відповідний період (після належного виконання зобов`язання з їх оплати на користь ТОВ «КППВ»), проте відповідних дій не вчинив. Ризики невчинення відповідних дій покладаються виключно на відповідача.

Як зазначає позивач у позові, у подальшому нежитлове приміщення в оренду третім особам не передавалося і було вільним. Зазначене не спростоване відповідачем та доказів протилежного відповідачем до справи не надано.

Таким чином, Сумська міська рада є споживачем послуг з постачання теплової енергії згідно укладеного публічного договору приєднання та є належним відповідачем у даній справі та з 10.04.2021 обов`язок з оплати послуг з постачання теплової енергії для потреб нежитлового приміщення площею 19,29 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5, покладено на територіальну громаду міста Суми як власника зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії ТОВ Котельня північного промислового вузла опублікований на офіційному сайті ТОВ Котельня північного промислового вузла (https://kppv.sumy.ua).

Як вже було встановлено судом у матеріалах справи відсутні докази того, що у строк, встановлений законодавством, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, співвласники багатоквартирного будинку за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Засумська, буд. 16/5 прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, опублікований на вебсайті ТОВ Котельня північного промислового вузла, вважається укладеним з відповідачем у спірний період.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу та температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги (п. 7 договору).

Згідно з п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Пункт 12 договору встановлює, що у разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Пунктом 30 договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця.

Згідно з п. 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 договору встановлено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору (п. 38 договору).

Відповідно до п. 41 договору споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 51, 52 договору).

Будівля за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 16/5 не обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, отже, до встановлення такого вузла обліку загальний обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до формул 10 12 Методики розподілу.

Кількість теплової енергії, витраченої на опалення приміщення відповідача, визначені позивачем за формулою 11 Методики; показники середньої місячної фактичної температури зовнішнього повітря, використані позивачем при розрахунках, визначені у відповідно до довідок Сумського обласного центру з гідрометеорології, копія яких додані до позову; розрахунок обсягів споживання теплової енергії будівлею, у якій розташоване приміщення відповідача, а також розрахунок кількості теплової енергії, витраченої на опалення приміщення відповідача, наведено у довідках про розподіл теплової енергії у будинку за кожен календарний місяць (копії довідок про розподіл теплової енергії за кожен календарний місяць за період з листопада 2023 року по березень 2024 року додані позивачем до позову).

Згідно з п. 1.1.2.2 рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради 27.10.2022 №476 «Про застосування тарифів на теплову енергію, (її виробництво, транспортування, постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано» з 01.10.2022 року до кінця шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, застосовувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для всіх категорій споживачів на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме для потреб бюджетних установ встановлено тариф на послуги з постачання теплової енергії ТОВ «КППВ» на рівні 4210,26 грн за 1 Гкал (з ПДВ).

У період листопад 2023 року - березень 2024 року за фактом надання послуг за договором позивачем складено акти прийому-передачі послуги з постачання теплової енергії:

- від 31.01.2024 на суму 6004,83 грн за період листопад 2023 січень 2024 року, що разом з рахунком на оплату наданих послуг від 31.01.2024 передано відповідачу за вимогою про сплату заборгованості від 26.02.2024 №278. Вимогу від 26.02.2024 №278 з доданими документами відповідач отримав 27.02.2024, про що на вимозі наявна відповідна відмітка;

- від 29.02.2024 на суму 1605,85 грн за період лютий 2024 року, що разом з рахунком на оплату наданих послуг від 29.02.2024 було передано позивачем відповідачу листом від 12.03.2024 №342. Лист від 12.03.2024 №342 з доданими документами відповідач отримав 13.03.2024, про що наявна відповідні відмітка на листі.

- від 31.03.2024 на суму 1741,38 грн за період березень 2024, що разом з рахунком на оплату наданих послуг від 31.03.2024 передано відповідачу листом від 16.04.2024 №501. Лист від 16.04.2024 №501 відповідач отримав 18.04.2024, про що наявна відповідні відмітка на листі.

Зазначені послуги відповідач не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про теплопостачання сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною шостою статті 19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон).

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону).

До комунальних послуг належать, в тому числі послуги постачання теплової енергії (ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до матеріалів справи акти наданих послуг не підписані відповідачем, виставлені рахунки відповідач не оплатив. Водночас матеріали справи не містять ні доказів мотивованої відмови відповідача від підписання актів, ні доказів висловлення відповідачем заперечень щодо факту отримання послуг, їх обсягу та вартості.

Розрахунок вартості наданих послуг виконаний позивачем відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, з урахуванням опалювальної площі приміщення, діючого тарифу, звітів про коригування показників приладів обліку, що підтверджується довідками про розподіл теплової енергії у будинку за листопад 2023 року - березень 2024 року.

Доказів на спростування розрахунків позивача відповідач не подав.

Твердження відповідача в обґрунтування заперечень проти позову про те, що надані рахунки не відповідають вимогам нормативно правових актів, оскільки в них не зазначена площа приміщень, суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують факту отримання відповідачем послуг та обов`язку їх оплатити.

З урахуванням викладених обставин, оскільки відповідач не розрахувався за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по березень 2024 року у встановлений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, суд визнає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9352,06 грн заборгованості.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову. У зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9352,06 грн боргу за послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення за період з листопада 2023 року по березень 2024 року суд задовольняє як законні та обґрунтовані.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача наступні судові витрати:

1)судовий збір в сумі 2422,40 грн, що з урахуванням норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачений при зверненні з позовом за платіжною інструкцією від 05.06.2024 №778;

2)витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, позивачу за рахунок Сумської міської ради відшкодовується 2422,00 грн судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до матеріалів справи факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 920/736/24 в розмірі 2500,00 грн підтверджується копіями наступними документами: довіреністю №1653 від 29.12.2023, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія СМ № 000669 від 19.02.2020, договором про надання правової допомоги від 27.06.2022 №177, додатком від 30.05.2024 №31 до договору, рахунком від 30.05.2024 №60, платіжною інструкцією № 813 від 11.06.2024 про оплату послуг адвоката.

Суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, ціною позову.

Відповідач правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не скористався.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сумської міської ради (пл. Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла (вул. Ковпака, буд. 6, м. Суми, 40020; код за ЄДРПОУ 44360724) 9352,06 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві грн 06 коп.) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору, 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2024.

Суддя В.Л. Котельницька