ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3386/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.

розглянувши справу №916/3386/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 12, офіс 103; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Транспорт ЛТД (67300, Одеська обл., Березівський район, м. Березівка, вул. Грушевського, буд. 95; )

про стягнення 198722,35 грн.

Представники:

Від позивача: Авраменко О.В., довіреність

Від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Транспорт ЛТД про стягнення боргу у розмірі 935752,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 26324,58 грн., 3% річних у розмірі 6903,09 грн., пені у розмірі 60977,28 грн. та штрафу у розмірі 93575,20 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.08.2024р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд від 01.08.2024р. вх. № ГСОО 3460/24 залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної, які визначено судом в ухвалі суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

07.08.2024р. до господарського суду Одеської області позивачем були надані пояснення, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 05.08.2024р., та заяву про зменшення позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 632752,00 грн., пені 66559,13грн., штрафу 93575,20 грн., інфляційних втрат 26324,58 грн., 3% річних 7547,14 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2024р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд та заяву про зменшення позовних вимог від 07.08.2024р. до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3386/24. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "09" вересня 2024 р. о 10:45. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 09.09.2024р. о 10:45.

09.09.2024р. до суду позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог.

09.09.2024р. до суду позивачем надано клопотання про стягнення судових витрат.

09.09.2024р. до суду позивачем надано заяву про розгляд справи без його участі.

09.09.2024р. до суду позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, про стягнення з відповідача пені в розмірі 70787,53 грн., штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості в розмірі 93575,20 грн., суми інфляційного збільшення в розмірі 26324,58грн. та 3% річних в розмірі 8035,04 грн.

09.09.2024р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.10.2024р. о 09:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2024р. повідомлено учасників справи №916/3386/24 про підготовче засідання, яке відбудеться "07" жовтня 2024р. о 09:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2024р. закрито підготовче провадження по справі №961/3386/24. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "30" жовтня 2024 р. об 11:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 30.10.2024р. об 11:30.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування ухвал суду в систему Електронний суд, які доставлені в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

У судовому засіданні 30.10.2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 04.11.2024р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що 01 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд, як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю Юг-Транспорт ЛТД, як Покупцем, був укладений Договір № 440/0440208 поставки нафтопродуктів, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язався передати, а Покупець зобов`язався прийняти й оплатити пальне (нафтопродукти) на умовах, викладених у Договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в Додаткових угодах, які оформлюються на кожну окрему партію Товару. До Додаткової угоди в розумінні цього Договору також прирівнюється видаткова накладна на Товар та/або Товарно-транспортна накладна, підписані Сторонами.

Згідно пункту 4.1. Договору, Сторони погодили, що вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках - фактурах та видаткових накладних на Товар. Ціна Товару, що поставляється, встановлюється на момент виписки рахунку та/або складання додаткової угоди не може бути змінена за умови додержання Покупцем строків оплати. У випадку прострочення строків оплати Постачальник залежно від кон`юнктури ринку може змінити ціну, попередивши при цьому Покупця і перевиставивши при цьому рахунок та/або змінити умови додаткової угоди.

Згідно умов пункту 7.1. Договору, Сторони погодили, що Покупець зобов`язується оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати Партії Товару, якщо інше не передбачено Сторонами в Додаткових угодах до даного Договору. У випадку якщо Товар було поставлено Покупець без попередньої оплати його вартості, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику вартість Товару протягом 2 банківських днів з моменту його отримання, якщо інше не передбачено Сторонами в Додаткових угодах до даного Договору.

Як було зазначено позивачем, 22 квітня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду №2204/1, якою сторони погодили асортимент, кількість, ціну, загальну вартість та умови поставки та оплати чергової партії Товару.

Так, відповідно до умов зазначеної Додаткової угоди, сторони погодили, що партія Товару - Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО (2710 19 43 00) у кількості 30040 літрів за ціною 36,50 грн. без урахування ПДВ, на загальну суму 1315752,00 грн. з ПДВ, на умовах поставки СРТ, склад Покупця за адресою: 67300, Одеська обл., Березівський р-н, м. Березівка, вул. Грушевського, буд.95, буде поставлена Постачальником у строк не пізніше 23 квітня 2024 року.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 2204/1 від 22.04.2024 року Сторони також погодили спеціальні умови оплати, а саме те, що: 30% від загальної вартості сплачуються Постачальнику по факту поставки, 70% - не пізніше ніж 29 квітня 2024 року.

За посиланням позивача, Постачальник виконав взяті на себе зобов`язання та виконав поставку партії Товару 22 квітня 2024 року, що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною № 220422 від 22.04.2024 року, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів № РН-220422 від 22.04.2024 року та податковою накладною №19 від 22.04.2024 року, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, за правилом першої події, а саме - в результаті здійснення поставки товару Покупцю та оформлення документа, що засвідчує факт здійснення поставки товару, якою є підписана з обох Сторін видаткова накладна.

Натомість, відповідач, в порушення домовленостей та умов Договору і Додаткової угоди, свої зобов`язання з оплати за поставлений Товар належним чином не виконав і станом на дату складання позовної заяви заборгованість становила 935752,00 грн.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар передбачена у п. 8.2. Договору, відповідно до якого, сторони погодили, що у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених Договором і відповідними Додатковими угодами до нього, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору. У випадку якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 10 робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, протягом 3-х днів з дня одержання відповідної письмової вимоги Постачальника.

За час розгляду справи, відповідачем були здійснені наступні платежі: 02 серпня 2024 року на суму 300000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1192 від 02.08.2024 року; 07 серпня 2024 року на суму 3000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1214 від 07.08.2024 року; 09 серпня 2024 року на суму 1000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1218 від 09.08.2024 року; 15 серпня 2024 року на суму 500000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 24 від 15.08.2024 року; 16 серпня 2024 року на суму 131762,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №26 від 16.08.2024 року

У зв`язку з тим, що відповідач здійснив вказані вище оплати, позивач зменшив розмір позовних вимог на суму проведених відповідачем оплат, а також провів перерахунок штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання по дату погашення заборгованості, та за результатом проведеного перерахунку позивач просить суд стягнути з відповідача договірну пеню в розмірі 70787,53 грн., штраф у розмірі 10% від суми заборгованості в розмірі 93575,20 грн., суму інфляційного збільшення в розмірі 26324,58грн. та 3% річних в розмірі 8035,04 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як з`ясовано судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю Юг-Транспорт ЛТД, як покупцем, виникли на підставі укладеного між ними 01.08.2013р. Договору №440/0440208 поставки нафтопродуктів.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачем на користь відповідача, на виконання умов укладеного договору, було поставлено товар на суму 1315752,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №220422 від 22.04.2022р.

Станом на момент подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача становила 935752,00 грн.

За час розгляду справи відповідачем були здійснені наступні платежі: 02 серпня 2024 року на суму 300000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1192 від 02.08.2024 року; 07 серпня 2024 року на суму 3000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1214 від 07.08.2024 року; 09 серпня 2024 року на суму 1000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1218 від 09.08.2024 року; 15 серпня 2024 року на суму 500000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 24 від 15.08.2024 року; 16 серпня 2024 року на суму 131762,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №26 від 16.08.2024 року.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань за умовами Договору в часті своєчасної оплати вартості отриманого товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар передбачена у п. 8.2. Договору, відповідно до якого сторони погодили, що у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених Договором і відповідними Додатковими угодами до нього, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору. У випадку якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 10 робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, протягом 3-х днів з дня одержання відповідної письмової вимоги Постачальника.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів й отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем, відповідно до п. 8.2. Договору було здійснено нарахування пені у розмірі 70787,53 грн., заявлено до стягнення штраф у розмірі 93575,20 грн. Також позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат 26324,58 грн. та 3% річних 8035,04 грн.

Суд перевіривши розрахунок штрафу у розмірі 93575,20 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення штрафу - правомірними.

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат у розмірі 26324,58 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення інфляційних нарахувань - правомірними.

Щодо здійснених позивачем нарахувань 3% річних та пені, суд зазначає наступне.

Перевіривши такі розрахунки позивача, суд вважає їх частково не вірними, оскільки при здійсненні нарахування пені та 3% річних, позивачем помилково було включено в такі розрахунки день сплати відповідачем заборгованості.

Судом було здійснено перерахунок пені та 3% річних: на суму боргу 935752,00 грн. за період з 30.04.2024р. по 01.08.2024р., розмір пені 63636,25 грн., 3% річних 7209,89 грн., на суму боргу 635752,00 грн. за період з 02.08.2024р. по 06.08.2024р., розмір пені 2258,14грн., 3% річних 260,55 грн., на суму боргу 632752,00 грн. за період з 07.08.2024р. по 08.08.2024р., розмір пені 898,99 грн., розмір 3% річних 103,73 грн., на суму боргу 631752,00 грн. за період з 09.08.2024р. по 14.08.2024р., розмір пені 2692,71 грн., розмір 3% річних 310,70 грн., на суму боргу 131752,00 грн. за період з 15.08.2024р. по 15.08.2024р., розмір пені 93,59 грн., 3% річних 10,80 грн.

Загальних розмір пені становить 69579,68 грн. та 3% річних 7895,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог, зі стягненням штрафу 93575,20 грн., пені 69579,68 грн., інфляційних втрат 26324,58 грн. та 3% річних 7895,67 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2368,50 грн. покладаються на відповідача.

Суд зазначає позивачу, що надлишково сплачений судовий збір у розмірі 14401,97 грн. буде повернуто судом після подання відповідного клопотання.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як з`ясовано судом, 19.07.2024р. між позивачем та ФОП Авраменко О.В. було укладено Договір №19-07/24 про надання правничої допомоги, за умовами якого визначено, що розмір гонорару становить 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу, в силу приписів ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України покладений саме на відповідача. Однак, відповідачем будь-якої незгоди саме щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, не надано.

За таких обставин, господарський суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката, у сумі 14898,31грн., у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Транспорт ЛТД (67300, Одеська обл., Березівський район, м. Березівка, вул. Грушевського, буд. 95; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вестфілд Трейд (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 12, офіс 103; ) суму інфляційного збільшення в розмірі 26324,58 грн. (двадцять шість тисяч триста двадцять чотири) грн. 58 коп., 3% річних в розмірі 7895 (сім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 67 коп., пеню у розмірі 69579 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 68 коп., штраф у розмірі 10% від суми заборгованості в розмірі 93575,20 грн. (дев`яносто три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 20 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14898 (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 31 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко