СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Харків Справа № 922/1158/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Гетьман Р.А. , суддя Здоровко Л.М.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (вх.№1961 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Добреля Н.С., повний текст рішення складено та підписано 31.07.2024) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Добреля Н.С., повний текст рішення складено та підписано 05.08.2024) у справі №922/1158/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест", м.Чернігів,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м.Харків,

про стягнення коштів,

та зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест", м.Чернігів,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" попередньої оплати в розмірі 1 496 000,34 грн та судові витрати.

Підставою позову є невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 14.03.2024 №141/24 в частині поставки товару в повному обсязі.

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" звернулося до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест", з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суми несплаченої передоплати за поставлений товар за договором 141/24 від 14.03.2024 в розмірі 704 000,16 грн, 3% річних в розмірі 1 327,21 грн та пені в розмірі 12 675,85 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 у справі №922/1158/24 у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" відмовлено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" попередню оплату в розмірі 1 495 999,70 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 440,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" відмовлено повністю.

Судові витрати за зустрічним позовом залишено за позивачем за зустрічним позовом.

Щодо первісного позову рішення суду обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні як докази поставки відповідачем за первісним позовом обумовленого договором товару в повному обсязі на суму попередньої оплати в розмірі 2 816 000,00 грн, так і докази повернення залишку попередньої оплати за непоставлений товар. Суд зазначив, що відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази повернення ТОВ "Агрозахист Харків" попередньої оплати, суд дійшов висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом попередньої оплати в сумі 1 496 000,34 грн є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 1 495 999,70 грн. В частині стягнення попередньої оплати в розмірі 0,64 грн позовна вимога визнана судом безпідставною, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову, суд зазначив, що відповідачем за зустрічним позовом 14.03.2024 була здійснена передоплата на суму 2 816 000,00 грн, що свідчить про намір останнього на здійснення зобов`язань за договором. Натомість, ТОВ "Агрозахист Харків" отримавши суму попередньої оплати у розмірі 2 816 000,00 грн лише частково поставило обумовлений товар за договором, залишок недопоставленого товару за попередньою оплатою становив 1 495 999,70 грн. В даних правовідносинах, під час розгляду первісного позову судом встановлено, що ТОВ "Агрозахист Харків" на вимогу ТОВ "Бета-Агро-Інвест" не здійснило в повному обсязі поставку товару на суму одержаної попередньої оплати в розмірі 2 816 000,00 грн. У зв`язку із закінченням строку на поставку товару 03.04.2024, котрий був визначений у листах-вимогах ТОВ "Бета-Агро-Інвест" від 27.03.2024 вих. №322-Ч та від 01.04.2024 №333-Ч, фактично виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару. Таким чином, звертаючись до ТОВ "Агрозахист Харків" із вимогою поставити обумовлений товар у строк до 03.04.2024, а у випадку неможливості поставки товару - повернути залишок попередньої оплати, ТОВ "Бета-Агро-Інвест" вчинило дії, які свідчать про те, що в разі неможливості поставити товар, відповідач за зустрічним позовом фактично втрачає інтерес до договору в частині подальшої поставки позивачем за зустрічним позовом залишку товару на суму 1 495 999,70 грн. А отже, подальше звернення ТОВ "Агрозахист Харків" із вимогою (зустрічним позовом) щодо стягнення з покупця суму не сплаченої передоплати в розмірі 704 000,16 грн у сукупності не відповідають засадам добросовісної поведінки сторони договору, в котрої вже виник обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар за договором, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Бета-Агро-Інвест" не були порушені строки виконання зобов`язань за специфікацією від 13.04.2024 №1 до договору в частині сплати 20% попередньої оплати, оскільки, вимагаючи повернення залишку попередньої оплати за товар, останній фактично відмовився від договору внаслідок невиконання ТОВ "Агрозахист Харків" в повному обсязі свого зобов`язання з поставки обумовленого товару в строк до 03.04.2024.

23.07.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від ТОВ "Бета-Агро-Інвест" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. №18636/24), в якій товариство просило стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 187 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/1158/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 99 499,97 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 у справі №922/1158/24 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 у справі № 922/1158/24 та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов в повному обсязі і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бета-Агро-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Харків суму несплаченої передоплати за поставлений товар в розмірі 704 000,16 грн, 3 відсотки річних в розмірі 1 327,21 грн, пеню в розмірі 12 675,85 грн; скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/1158/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бета-Агро-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Харків суму сплаченого судового збору.

Скарга обґрунтована тим, що ТОВ Бета-Агро-Інвест на виконання умов специфікації № 1 до договору було внесено частину передоплати за товар в сумі погодженій сторонами. При цьому, ТОВ Бета-Агро-Інвест було порушено свої грошові зобов`язання в частині повного розрахунку за товар у строки, розмірі та на умовах, визначених специфікацією № 1 до договору, а саме п.п. 2, 3 специфікації. Відповідно до п. 3 специфікації № 1 до договору покупець здійснює оплату шляхом переведення коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 80% від загальної вартості товару, що становить 2 816 000,64 грн. - до 15.03.2024; 20 % від загальної вартості товару, що становить 704 000,16 грн покупець сплачує після реєстрації податкової накладної протягом двох банківських днів. Вказаних дій, в частині оплати 20 % вартості товару, ТОВ Бета-Агро-Інвест вчинено не було, чим було допущено порушення виконання своїх грошових зобов`язань за договором. ТОВ Бета-Агро-Інвест мало протягом двох банківських днів з дня реєстрації ТОВ «Агрозахист Харків» податкових накладних, тобто в строк по 06 квітня 2024 року включно, адже податкова накладна була зареєстрована ТОВ «Агрозахист Харків» 04 квітня 2024 року, сплатити залишок вартості товару в розмірі 704 000,16 грн за специфікацією № 1. Вказаний обов`язок позивачем виконано не було.

Тобто, як зазначає апелянт, на момент відмови позивача від виконання своїх договірних зобов`язань за договором поставки (на момент звернення позивача до суду) позивач вже мав прострочені зобов`язання перед відповідачем з оплати повної вартості товару. В зв`язку з вказаним, вважати, що позивач має право на стягнення суми попередньої оплати є недоречним, адже до моменту як відповідач почав виконувати свої договірні зобов`язання і мав обґрунтовані підстави очікувати на виконання своїх зобов`язань позивачем, останній не звертався до відповідача з вимогами про повернення передоплати, дострокове розірвання договору поставки та специфікації № 1, а прийняв від відповідача виконання його зобов`язання. Тільки після прострочення виконання зобов`язань з повної оплати товару позивач звернувся до суду з первісним позовом, тим самим намагаючись в односторонньому порядку відмовитись від договірних зобов`язань, котрі ним були прострочені. Вказане свідчить про недобросовісність дій позивача та спробу зловживання його правами, оскільки позивач звернувся до суду тільки після того, як відповідач почав виконувати свої договірні зобов`язання за договором поставки та специфікацією №1.

Вказує, що з огляду на те, що відповідно до п.3 специфікації № 1 до договору покупець повинен був здійснити оплату вартості товару шляхом сплати 80% від загальної вартості товару, що становить 2 816 000,64 грн до 15.03.2024 та 20 % від загальної вартості товару, що становить 704 000,16 грн до 08.04.2024, вказана дата є останнім днем строку виконання обов`язку ТОВ Бета-Агро-Інвест з перерахування частини оплати за товар, що підлягала сплаті за вказаною специфікацією. З наведеного вбачається порушення покупцем ТОВ Бета-Агро-Інвест свого грошового зобов`язання із здійснення оплати товару за специфікацією № 1 на суму 704 000,16 грн, прострочення якого почалось з 08.04.2024.

20.09.2024 до суду від ТОВ Бета-Агро-Інвест надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№12183), в якому позивач за первісним позовом проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 у справі 922/1158/24 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі 922/1158/24 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі не зазначено жодної норми ані процесуального, ані матеріального права, яку, на думку апелянта, порушено судом. Апеляційна скарга по суті зводиться до незгоди апелянта з висновками викладеними в рішенні суду першої інстанції. Зазначає, що відповідно до умов договору строк оплати 704 000,16 грн - після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів. Оскільки податкова накладна зареєстрована 04.04.2024, то строк оплати - 08.04.2024. Строк поставки оплаченого товару - до 03.04.2024 був встановлений вимогою про поставку товару від 27.03.2024 (оскільки умовами договору та специфікації не передбачений строк поставки). Отже, жодних порушень з боку позивача не було, оскільки станом на дату настання терміну оплати суми 704 000,16 грн 08.04.2024 вже мало місце порушення строку поставки товару, який сплинув 03.04.2024, тому у позивача вже виникло право на повернення всієї суми попередньої оплати в порядку статті 693 ЦК України. Просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 70 000,00 грн.

Представник ТОВ "Агрозахист Харків" у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник ТОВ "Бета-Агро-Інвест" у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі 922/1158/24 без змін. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 70 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.03.2024 між ТОВ "Агрозахист Харків" (постачальник) та ТОВ "Бета-Агро-Інвест" (покупець) був укладений договір поставки №141/24, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупця товар для використання у його господарській діяльності, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.2.2 договору сторони домовились, що товар поставляється партіями. Найменування, асортимент, ціна та кількість товару в кожній партії визначаються сторонами в окремих специфікаціях до цього договору, що є невід`ємними частинами.

На кожну окрему партію товару сторони складають окрему специфікацію (п. 2.3. договору).

Згідно з п.3.1. договору ціна товару визначається у специфікаціях за погодженням сторін.

У відповідності до п.4.3. договору якщо сторони не погодять інших строків оплати, покупець зобов`язаний сплатити поставлений його товар протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків виконання зобов`язань по договору, покупець підписанням цього договору надає постачальнику право на розсуд останнього або притримати виконання своїх зобов`язань до моменту виконання покупцем його зобов`язань, або збільшити строк виконання своїх зобов`язань на кількість днів порушення покупцем строків виконання зобов`язань.

Відповідно до п.12.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами, дата якого зазначена в преамбулі договору, та діє до 01.01.2025, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли протягом дії цього договору, до повного їх виконання сторонами.

На виконання п.2.3. договору між позивачем та відповідачем була підписана специфікація №1 від 14.03.2024 до договору, згідно якої сторони погодили поставку наступного товару - добрива рідкі азотні марки КАС-52 у кількості 200 т вартістю 3 520 000,80 грн з ПДВ.

Пунктом 3 специфікації №1 від 14.03.2024 погоджено, що оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 80% від загальної вартості товару, що становить 2 816 000,64 грн до 15.03.2024; 20% загальної вартості товару, що становить 704 000,16 грн - після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів.

На виконання умов пункту 3 специфікації №1 від 14.03.2024 ТОВ "Бета-Агро-Інвест" була здійснена попередня оплата товару на суму 2 816 000,00 грн, на підтвердження чого надана платіжна інструкція №635 від 14.03.2024.

Після отримання попередньої оплати ТОВ "Агрозахист Харків" був поставлений товар на загальну суму 1 320 000,30 грн, про що свідчать видаткові накладні від 20.03.2024 №275, №276, №277, які підписані представниками підприємств без зауважень.

Позивач зазначає, що враховуючи те, що умовами договору не передбачений строк поставки товару ТОВ "Бета-Агро-Інвест" звернулося до ТОВ "Агрозахист Харків" з листом-вимогою про поставку товару від 27.03.2024 за вих. №322-Ч, в якому вимагало у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1 494 000,34 грн відповідно до умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 до нього.

У відповідь ТОВ "Агрозахист Харків" у своєму листі від 29.03.2024 зазначило, що існує ризик виникнення затримки з відгрузки замовленого товару в зазначені строки, у зв`язку із затримкою виробником відвантаження товару своїм клієнтам. Також запропонувало розглянути питання про можливість здійснення поставки іншого товару орієнтовно з 12 по 15 квітня 2024 року або продовжити строки поставки замовленого за договором товару.

Листом від 01.04.2024 №333-Ч ТОВ "Бета-Агро-Інвест" повторно вимагало від ТОВ "Агрозахист Харків" у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1 494 000,34 грн відповідно до умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 до нього, а в разі відсутності такої можливості - повернути попередню оплату за недопоставлений товар у розмірі 1 494 000,34 грн.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

30.04.2024 ТОВ "Агрозахист Харків" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з ТОВ "Бета-Агро-Інвест": 704 000,16 грн суми не сплаченої передоплати за поставлений товар, 1 504,44 грн 3% річних, 14 349,29 грн пені за договором поставки № 141/24 від 14.03.2024 та 10 797,81 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ "Агрозахист Харків" посилається на те, що після реєстрації податкової накладної ТОВ "Бета-Агро-Інвест" не було сплачено залишок вартості товару в розмірі 704 000,16 грн у встановлений специфікацією №1 від 14.03.2024 строк, чим порушено виконання своїх зобов`язань, що є підставою для стягнення відповідної суми на користь ТОВ "Агрозахист Харків" та нарахованих відсотків та пені.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ТОВ Бета-Агро-Інвест на виконання умов специфікації № 1 до договору було внесено частину передоплати за товар в сумі погодженій сторонами. При цьому, ТОВ Бета-Агро-Інвест було порушено свої грошові зобов`язання в частині повного розрахунку за товар у строки, розмірі та на умовах, визначених специфікацією № 1 до договору, а саме п.п. 2, 3 специфікації.

Як свідчать матеріали справи та вже зазначалось, на виконання п.2.3. договору між сторонами була підписана специфікація №1 від 14.03.2024 до договору, згідно якої сторони погодили поставку наступного товару - добрива рідкі азотні марки КАС-52 у кількості 200 т вартістю 3 520 000,80 грн з ПДВ.

Пунктом 3 специфікації №1 від 14.03.2024 погоджено, що оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 80% від загальної вартості товару, що становить 2 816 000,64 грн до 15.03.2024; 20% загальної вартості товару, що становить 704 000,16 грн - після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів.

ТОВ Бета-Агро-Інвест на виконання умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 здійснило попередню оплату в розмірі 2 816 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №635 від 14.03.2024.

ТОВ "Агрозахист Харків" частково виконало свій обов`язок щодо поставки обумовленого товару за договором, а саме здійснило поставку товару на загальну суму 1 320 000,30 грн, про що свідчать видаткові накладні від 20.03.2024 №275, №276, №277, які підписані представниками підприємств без зауважень.

Умовами договору та підписаною між сторонами специфікацією не передбачений строк поставки товару.

27.03.2024 ТОВ "Бета-Агро-Інвест" звернулося до ТОВ "Агрозахист Харків" з листом-вимогою за вих. №322-Ч про поставку товару, в якому вимагало у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1 494 000,34 грн відповідно до умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 до нього.

У відповідь ТОВ "Агрозахист Харків" листом від 29.03.2024 повідомило ТОВ "Бета-Агро-Інвест", що існує ризик виникнення затримки з відгрузки замовленого товару в зазначені строки, у зв`язку із затримкою виробником відвантаження товару своїм клієнтам. Зазначило, що вказаний ризик викликаний тим, що виробник замовленого товару, з невідомих для постачальника причин, притримує відвантаження товару своїм клієнтам, в тому числі й тим, яким вже було внесено попередню оплату за товар. Тобто, станом на день направлення вказаного листа, виробником не проводиться відпуск виготовленої та оплаченої покупцями продукції, з посиланням на перевантаження виробництва і відсутність технічної можливості для проведення відвантаження, як автомобільного транспорту, так і залізничних вагонів. При цьому, орієнтовні строки усунення допущених затримок не повідомляються. Крім того, виробником всупереч чинного законодавства не було складено та зареєстровано податкові накладні за замовлений в інтересах ТОВ "Бета-Агро-Інвест" товар, в зв`язку з чим ТОВ "Агрозахист Харків" не було складено та зареєстровано на користь ТОВ "Бета-Агро-Інвест" податкові накладні за договором поставки. ТОВ "Агрозахист Харків" було направлено запити про уточнення строків можливих відвантажень, однак на дату направлення цього листа відповіді отримано не було. Запропонувало розглянути питання про можливість здійснення поставки іншого товару орієнтовно з 12 по 15 квітня 2024 року або продовжити строки поставки замовленого за договором товару.

Листом від 01.04.2024 №333-Ч ТОВ "Бета-Агро-Інвест" повторно вимагало від ТОВ "Агрозахист Харків" у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1 494 000,34 грн відповідно до умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 до нього, а в разі відсутності такої можливості - повернути попередню оплату за недопоставлений товар у розмірі 1 494 000,34 грн. Зазначало про відсутність конкретизації в листі відповідача, виду добрива який буде запропоновано для поставки, його обсягу та ціни, також послалось на непогодження запропонованих строків поставки. В листі позивач за первісним позовом вказував, що ТОВ "Бета-Агро-Інвест" є сільськогосподарським товариством, у своїй господарській діяльності товариство повинно чітко дотримуватись термінів проведення тих чи інших сільськогосподарських робіт, в тому числі, і строків внесення в ґрунт мінеральних добрів. Несвоєчасна поставка ТОВ "Агрозахист Харків" КАС-32, а отже несвоєчасне внесення в ґрунт зазначеного добрива, призведе до значних фінансових збитків для товариства.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Таким чином, ТОВ "Агрозахист Харків" було зобов`язане поставити залишок товару (добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т) у строк до 03.04.2024. Однак, з матеріалів справи вбачається, що товар станом на 03.04.2024 відповідачем поставлений не був.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.615 ЦК України).

Згідно зі ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.665 ЦК України унормовано, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 ЦК України).

Зі змісту частини другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23).

Матеріалами справи підтверджується неналежне виконання ТОВ "Агрозахист Харків" свого зобов`язання щодо поставки товару на повну суму попередньої оплати.

Так, у листі від 29.03.2024 ТОВ "Агрозахист Харків" повідомив покупця про те, що існує реальний ризик виникнення затримки з відгрузки замовленого товару в зазначені ТОВ "Бета-Агро-Інвест" строки. Вказаний ризик викликаний тим, що виробник замовленого товару, з невідомих для постачальника причин, притримує відвантаження товару своїм клієнтам, в тому числі й тим, яким вже було внесено попередню оплату за товар.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (ст.44 ГК України).

Невиконання контрагентами зобов`язань становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, уклавшого з ним цей договір.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, невиконання контрагентами (виробниками) ТОВ "Агрозахист Харків" своїх зобов`язань перед ним є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є непрогнозованою обставиною, а тому відповідач за первісним позовом мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні договору.

ТОВ "Агрозахист Харків" посилалось на неможливість поставки замовленого ТОВ "Бета-Агро-Інвест" товару в зазначені строки, та запропонувало ТОВ "Бета-Агро-Інвест" розглянути питання про можливість здійснення поставки іншого товару орієнтовно з 12 по 15 квітня 2024 року.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи та зазначається позивачем за первісним позовом, останній є сільськогосподарським товариством, у своїй господарській діяльності товариство повинно чітко дотримуватись термінів проведення тих чи інших сільськогосподарських робіт, в тому числі, і строків внесення в ґрунт мінеральних добрів. Несвоєчасна поставка ТОВ "Агрозахист Харків" КАС-32, а отже несвоєчасне внесення в ґрунт зазначеного добрива, призведе до значних фінансових збитків для товариства.

Суд зазначає, що позивач, ініціюючи повернення попередньої оплати відповідачем у зв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язання з поставки товару, реалізував свою правомочність (волевиявлення) на відмову від прийняття простроченого відповідачем виконання за договором.

В матеріалах справи відсутні як докази поставки відповідачем за первісним позовом обумовленого договором товару в повному обсязі на суму попередньої оплати в розмірі 2 816 000,00 грн, так і докази повернення залишку попередньої оплати за непоставлений товар.

ТОВ "Бета-Агро-Інвест", як покупцем, було обрано такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару (залишку попередньої оплати), відповідно до приписів ч.2 ст.693 ЦК України, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом попередньої оплати в сумі 1 496 000,34 грн є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 1 495 999 70 грн, як арифметично правильна сума вартості недопоставленого відповідачем за первісним позовом товару .

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що ТОВ Бета-Агро-Інвест мало протягом двох банківських днів з дня реєстрації ТОВ Агрозахист Харків податкових накладних, тобто в строк по 06.04.2024 включно (адже податкова накладна була зареєстрована ТОВ Агрозахист Харків 04.04.2024) сплатити залишок вартості товару в розмірі 704 000,16 грн за специфікацією № 1, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом при зустрічному зобов`язанні сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно.

Практичне значення одночасного виконання обов`язків при зустрічному виконанні полягає в тому, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконати його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 615 ЦК України).

Як вже зазначалось, п.3 специфікації №1 від 14.03.2024 сторонами погоджено, що оплата, зокрема, 20% загальної вартості товару, що становить 704 000,16 грн, здійснюється після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів.

Після здійснення ТОВ "Бета-Агро-Інвест" 14.03.2024 попередньої оплати в розмірі 2 816 000,00 грн, ТОВ "Агрозахист Харків" 04.04.2024 зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №67 від 14.03.2024 на суму 2 816 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 469 333,33 грн, що підтверджується квитанцією №1 від 04.04.2024 Державної податкової служби України, в зв`язку з чим, як правильно зазначено судом першої інстанції, останнім днем для здійснення оплати 20% загальної вартості товару (704 000,16 грн) є 08.04.2024, а не 06.04.2024, як помилково вважає ТОВ "Агрозахист Харків", оскільки 06.04.2024 було вихідним днем.

Разом з тим, як вже зазначалось та було встановлено судом, 27.03.2024 ТОВ "Бета-Агро-Інвест" звернулося до ТОВ "Агрозахист Харків" з листом-вимогою за вих. №322-Ч про поставку товару, в якому вимагало у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1 494 000,34 грн відповідно до умов договору та специфікації №1 від 14.03.2024 до нього.

Таким чином, звертаючись до ТОВ "Агрозахист Харків" із вимогою поставити обумовлений товар у строк до 03.04.2024, а у випадку неможливості поставки товару - повернути залишок попередньої оплати, ТОВ "Бета-Агро-Інвест" вчинило дії, які свідчать про те, що в разі непоставки товару у визначений строк, відповідач за зустрічним позовом фактично втрачає інтерес до договору в частині подальшої поставки позивачем за зустрічним позовом залишку товару, з огляду на те, що, як вже зазначалось, несвоєчасне внесення в ґрунт добрива (КАС-32) може призвести до фінансових збитків для ТОВ "Бета-Агро-Інвест".

Тобто, 03.04.2024 був останнім днем поставки товару, та з цієї дати фактично виникло зобов`язання з повернення залишку попередньої оплати.

Як правильно зазначено місцевим господарським судом, в даному випадку ТОВ Бета-Агро-Інвест не були порушені строки виконання зобов`язань за договором у частині сплати 20% оплати, оскільки реєстрація податкової накладної була здійснена ТОВ Агрозахист Харків 04.04.2024, коли вже розпочалося прострочення виконання зобов`язання останнього щодо повернення попередньої оплати ТОВ Бета-Агро-Інвест за його вимогою. А отже, ТОВ Бета-Агро-Інвест в силу положень ч.3 ст.538 ЦК України мало право не виконувати свого обов`язку (відмовитися від нього) щодо сплати 20% оплати в розмірі 704 000,16 грн у строк до 08.04.2024, внаслідок невиконання ТОВ Агрозахист Харків свого обов`язку щодо непоставки товару за попередньою оплатою.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушеного права позивача за зустрічним позовом на одержання не сплаченої оплати в сумі 704 000,16 грн, а також нарахованих відсотків річних у сумі 1 327,21 грн та пені в розмірі 12 675,85 грн, та правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Щодо оскарження ТОВ Агрозахист Харків додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі № 922/1139/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому жодних доводів, у відповідності до п.5 ч.1 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо), апеляційна скарга не містить.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ Бета-Агро-Інвест у позовній заяві та у відзиві на зустрічний позов просило стягнути з ТОВ Агрозахист Харків судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Повідомило про те, що подасть до суду докази на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

23.07.2024 до суду від ТОВ Бета-Агро-Інвест надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій товариство просило стягнути з ТОВ Агрозахист Харків витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 187 000,00 грн, з яких: представництво за первісним позовом - 112 00,00 грн та за зустрічним позовом 75 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат ТОВ Бета-Агро-Інвест надано такі документи: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000318 на ім`я Кириченко Юлія Юріївна; ордер про надання правової допомоги від 28.03.2024 серії СВ №1083234 на підставі якого адвокат Кириченко Ю.Ю. здійснює представництво ТОВ Бета-Агро-Інвест у судах всіх інстанцій; копію договору про надання правової допомоги від 28.03.2024, укладеного між ТОВ Бета-Агро-Інвест та адвокатом Кириченко Ю.Ю.; копію додаткової угоди від 05.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 28.03.2024; копію акта приймання-передачі виконаних робіт від 23.07.2024 №1 до договору про надання правової допомоги від 28.03.2024.

Так, як свідчать матеріали справи, між 28.03.2024 між ТОВ Бета-Агро-Інвест (клієнт) та адвокатом Кириченко Юлією Юріївною був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо здійснення представництва інтересів у Господарському суді Харківської області та (за потреби) у Східному апеляційному господарському суді у справі за позовом ТОВ Бета-Агро-Інвест до ТОВ "Агрозахист Харків" щодо стягнення заборгованості.

Відповідно до п.4.1 договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі фіксованого гонорару в розмірі:

- за представництво інтересів в суді першої інстанції 100 000,00 грн + 3 000,00 грн за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні);

- представництво інтересів в суді апеляційної інстанції 70 000,00 грн + 3 000,00 грн за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні).

Згідно з п.4.3 договору порядок розрахунку за представництво інтересів в суді першої інстанції: до 31.09.2024, але не раніше підписання акту виконаних робіт. Можлива попередня оплата, за окремою домовленістю сторін.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до 31.12.2025.

05.05.2024 між сторонами підписана додаткова угода, відповідно до якої сторони доповнили договір новим пунктом 1.2. наступного змісту: клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо здійснення представництва інтересів у Господарському суді Харківської області та (за потреби) у Східному апеляційному господарському суді у справі №922/1158/24 за зустрічним позовом ТОВ "Агрохахист Харків" до ТОВ "Бета-Агро-Інвест" щодо стягнення грошових коштів.

Пункт 4.1. договору викладено в наступній редакції: отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі фіксованого гонорару в розмірі:

- за представництво інтересів в суді першої інстанції за первісним позовом 100 000,00 грн + 3 000,00 грн за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні);

- за представництво інтересів в суді першої інстанції за зустрічним позовом 75 000,00 грн;

- представництво в суді апеляційної інстанції 70 000,00 грн + 3 000,00 грн за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні).

23.07.2024 між сторонами підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт №1 на загальну суму 187 000,00 грн та зазначено, що строк розрахунку до 31.09.2024.

Зі змісту акта приймання-передачі виконаних робіт від 23.07.2024 №1 вбачається, що адвокатом Кириченко Ю.Ю. були виконані роботи з представництва клієнта в Господарському суді Харківської області за первісним та зустрічним позовами у справі №922/1158/24, а саме: за первісним позовом 100 000,00 грн + 12 000,00 грн участь у 4 судових засіданнях; за зустрічним позовом 75 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Дослідивши надані ТОВ "Бета-Агро-Інвест" докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 187 000,00 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що їх розмір не відповідає критеріям реальності, розумності та обґрунтованості, а також не є співмірним з наданими послугами.

Так, у п.2.1. акту приймання-передачі виконаних робіт від 23.07.2024 №1 до договору зазначено, що представництво клієнта за первісним позовом включало в себе, зокрема, аналіз наданих первинних бухгалтерських документів, господарських договорів, технічної документації по справі; аналіз господарського та цивільного законодавства, що регулює дані спірні правовідносини по справі; аналіз судової практики в аналогічних судових справах для використання в зазначеній справі; розроблення правової позиції по справі; збір та аналіз додаткових доказів по справі.

Втім, відокремлення адвокатом таких послуг як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та фактично охоплюється процесом підготовки та подання позовної заяви до суду. Тобто такі послуги не є окремими та самостійними, а є складовими з послуги підготовки та подання позовної заяви до суду.

Теж саме стосується наданих послуг щодо зустрічного позову, а саме: підготовка та подання до суду відзиву на зустрічний позов охоплює в собі такі послуги як: аналіз зустрічного позову; аналіз господарського та цивільного законодавства, що регулює дані правовідносини; аналіз судової практики в аналогічних справах; розроблення правової позиції по справі; збір та аналіз доказів тощо.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, такі послуги не потребували вивчення адвокатом великого і додаткового обсягу фактичних даних, пошуку та вивчення значної кількості судової практики і приписів діючого законодавства України зі спірних питань.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, у зв`язку з чим судом правильно визначено, що правомірним та обґрунтованим розміром вартості наданих послуг за первісним позовом є 62 000,00 грн (50 000,00 грн + 12 000,00 грн - за участь у судових засіданнях) та за зустрічним позовом 37 500,00 грн.

Враховуючи те, що в задоволенні первісного позову ТОВ "Бета-Агро-Інвест" було відмовлено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу правильно відшкодовано з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 61 999,97 грн за первісним позовом та 37 500,00 грн за зустрічним позовом, всього 99 499,97 грн.

ТОВ "Бета-Агро-Інвест" у відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 70 000,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.01.2023 у cправі № 910/8342/21.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем за первісним позовом надало акт виконаних робіт №2 від 20.09.2024, відповідно до якого винагорода адвоката за надання послуг, встановлених у п.4.1 договору, становить 70 000,00 грн, що складається з: аналізу апеляційної скарги; аналізу господарського та цивільного законодавства, що регулює дані спірні правовідносини по справі; аналізу судової практики в аналогічних справах для використання в зазначеній справі; розроблення правової позиції по справі в суді апеляційної інстанції; консультування клієнта по справі, роз`яснення судових перспектив та погодження з клієнтом правової позиції в суді апеляційної інстанції; підготовку відзиву на апеляційну скаргу, формування додатків (доказів) до неї; подання відзиву на апеляційну скаргу з додатками до нього.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що правова позиція позивача за первісним позовом вже була сформована до апеляційного перегляду справи, є подібною (узгодженою) між адвокатом та позивачем, доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин до матеріалів справи не надано.

Відзив на апеляційну скаргу складає 6 аркушів, з яких тільки 2 аркуша стосується суті відзиву на апеляційну скаргу, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що відшкодуванню з відповідача за первісним позовом підлягає сума у розмірі 5 000,00 грн.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/1158/24 без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 ч.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 у справі №922/1158/24 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2024 у справі №922/1158/24 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (61098, Харківська обл., м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (14005, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Київська, буд. 11, поверх 7, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, надану у Східному апеляційному господарському суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.11.2024

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Л.М. Здоровко