ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

25 жовтня 2024 року м.Харків Справа № 913/303/24
Провадження №10/913/303/24
про стягнення заборгованості по активній електроенергії в розмірі 3418 грн 54 коп.; 242 грн 24 коп. судовий збір.
Секретар судового засідання Богуславська Є.В.
У засіданні брали участь:
від стягувача представник не прибув;
від боржника представник не прибув.
04.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Луганської області із заявою без номеру від 04.06.2024 про видачу судового наказу про стягнення з Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка заборгованості по активній електроенергії в розмірі 3418 грн 54 коп.; та витрат зі сплати судового збору в розмірі 242 грн 24 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 заяву про видачу судового наказу передано на розгляд судді Масловському С.В.
06.06.2024 Господарським судом Луганської області видано судовий наказ у справі №913/303/24 про стягнення з Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія заборгованості по активній електроенергії в розмірі 3418 грн 54 коп; та 242 грн 24 коп. судового збору, який набрав законної сили 27.06.2024.
18.10.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду Луганської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» надійшла заява без номеру від 18.10.2024 про заміну боржника його правонаступником, в якій стягувач просить суд замінити боржника Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка на його правонаступника Донецький державний університет внутрішніх справ з примусового виконання судового наказу Господарського суду Луганської області по справі №913/303/24 від 06.06.2024 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» заборгованості по активній електроенергії в розмірі 3418 грн 54 коп. та судового збору в сумі 242 грн 24 коп.
Заява обґрунтована тим, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1143-р від 16.12.2022 «Про реорганізацію Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка» реорганізовано Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка шляхом приєднання до Донецького державного університету внутрішніх справ, який є правонаступником його майна, прав та обов`язків.
Разом з цим, оскільки боржник не веде господарську діяльність, немає затверджених бюджетних асигнувань, що унеможливлює виконання судового рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулось до суду з поданою заявою про заміну боржника у судовому наказі.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.10.2024 заяву про заміну боржника у судовому наказі передано на розгляд судді Масловському С.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.10.2024 прийнято заяву без номеру від 18.10.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про заміну боржника у судовому наказі до розгляду. Розгляд заяви призначено на 25.10.2024 о 12 год 00 хв.
Дослідивши матеріали поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» заяви про заміну боржника у судовому наказі, господарським судом зазначено наступне.
Відповідно до ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 ст. 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
За приписами частин 1, 4 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодекс. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
В силу ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб`єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Аналогічні положення містяться у Законі України Про виконавче провадження (ч. 5 ст. 15 Закону).
Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Воно є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення і перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №15/148-10-4045, від 02.04.2021 у справі №34/16, від 21.05.2021 у справі №922/1995/17.
Верховний Суд у пунктах 38-39 постанови від 05.03.2020 у справі №420/1364/19 зазначає, що під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно - правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі 910/5953/17 вказано, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правоступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.
Пунктом 2 зазначеного розпорядження встановлено, що Донецький державний університет внутрішніх справ є правонаступником майна, прав та обов`язків Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка.
Крім того, відповідно до п.4 Статуту Донецького державного університету внутрішніх справ визначено, що відповідно до Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1143-р від 16.12.2022 «Про реорганізацію Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка» Донецький державний університет внутрішніх справ є правонаступником майна, прав та обов`язків Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка.
Пунктом 14 Статуту визначено, що відокремленими структурними підрозділами університету є, зокрема Луганський навчально науковий інститут імені Е.О.Дідоренка Донецького державного університету внутрішніх справ.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт реорганізації Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка, та встановлено, що Донецький державний університет внутрішніх справ є правонаступником прав, обов`язків та майна Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка у відповідних сферах, господарський суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про заміну боржника - Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка у судовому наказі №913/303/24 на його правонаступника - Донецький державний університет внутрішніх справ, є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами а тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 52, 232-235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» без номеру від 18.10.2024 про заміну боржника у судовому наказі задовольнити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2024.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ