ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3618/24

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Сєдова В.Ю. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до фізичної особи-підприємця Великої Зої Юріївни про стягнення 30 362,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі по тексту Підприємство) звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Великої Зої Юріївни (далі по тексту Велика З.Ю.) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 30 362,11 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 26 719,63 грн, пені у розмірі 702,94 грн, збитків від інфляції у розмірі 2123,71 грн, 3% річних у розмірі 1085,83 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання теплової енергії №99-Ч708 від 01.10.2016 в частині оплати вартості наданих послуг протягом періоду з січня 2022 року до червня 2024 року.

Ухвалою суду від 02.09.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 02.10.2024 о 12:50 год.

У судовому засіданні 02.10.2024, яке було проведено за участю представника позивача, судом оголошено перерву до 30.10.2024 о 12:15 год.

Велика З.Ю. була повідомлена про розгляд судом даної справи шляхом направлення ухвал суду на адресу її місцезнаходження згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 67800, Одеська обл., Одеський р-н, селище міського типу Овідіополь, пров. Польовий, буд. 12. Крім того, додатково ухвали суду були направлені на електронну пошту відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі.

Проте, одне з направлених на адресу відповідача рекомендованих повідомлень було повернуто до суду з відміткою про відсутність Великої З.Ю. за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд господарським судом даної справи.

Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

01.10.2016 між Підприємством (Енергопостачальна організація) та ОСОБА_1 (Споживач) було укладено договір постачання теплової енергії №99-Ч708, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором Енергопостачальна організація зобов`язується постачати Споживачеві вчасно та відповідної якості теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання в обсягах відповідно до договору, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону (який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування); гаряче водопостачання - в період, який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування (п. 2.1 договору №99-Ч708 від 01.10.2016).

Згідно з п. 3.2 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 Споживач теплової енергії зобов`язується, зокрема, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором; забезпечувати збереження власних приладів обліку теплової енергії та лічильників, ремонтувати, налагоджувати їх та отримувати акт про готовність своїх приладів обліку та лічильників до опалювального сезону від Енергопостачальної організації.

Відповідно до п. 4.2 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 Енергопостачальна організація зобов`язана, зокрема, забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з цим договором; гарантувати користування тепловою енергією за умови дотримання Споживачем умов цього договору, Правил користування тепловою енергією, Правил експлуатації теплоспоживального обладнання; повідомляти Споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів (цін).

Облік споживання теплової енергії проводиться: по об`єктах, на яких встановлені прилади обліку теплової енергії - по цим приладам обліку, по об`єктах, які не мають приладів обліку - розрахунковим способом (п. 5.1 договору №99-Ч708 від 01.10.2016).

Згідно з п. п. 6.1, 6.2 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на момент укладення договору становить: 1245,384 грн. Розмір плати за послуги може бути змінено в односторонньому порядку на підставі рішення уповноваженого органу.

Розрахунковим періодом щодо сплати Споживачем ціни наданих послуг за цим договором є календарний місяць. Розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем після отримання рахунку на послугу за теплову енергію протягом 3 (трьох) банківських днів (п. п. 6.4, 6.5 договору №99-Ч708 від 01.10.2016).

За умовами п. п. 6.8, 6.9 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 обсяг теплової енергій в межах цього договору складає 6,724 Гкал. Обсяг теплової енергії може бути зменшено або збільшено в залежності від фактичної спожитої теплової енергії та зміни тарифу.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно з п. п. 10.1, 10.4 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 цей договір набирає чинності з 01.10.2016 та діє до 01.10.2017. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

У додатках №1, 2 до договору №99-Ч708 від 01.10.2016 сторонами було визначено обсяги постачання теплової енергії Споживачу, адресу об`єкта Споживача, а також розрахунок абонентної плати за приєднане навантаження та межу балансової належності (відповідальності) сторін.

29.10.2021 виконавчим комітетом Чорноморської міської ради було прийнято рішення №270 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області», введено в дію з 01.11.2021. Затверджені рішенням тарифи є додатками до зазначеного рішення та були надані суду позивачем.

При цьому, додатком №12 рішення №270 від 29.10.2021 встановлено Перелік житлових та нежитлових будівель, теплопостачання яких здійснює Підприємство на території Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області. До вказаного переліку належить, зокрема, і адреса розташування об`єкта відповідача за договором №99-Ч708 від 01.10.2016.

Листом №01-05.1/894 від 09.11.2021 Підприємством було повідомлено відповідача про встановлення двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб інших споживачів до договору №99-Ч708 від 01.10.2016 згідно з рішенням №270 від 29.10.2021.

Листом №01-05.1/1026 від 14.12.2021 Підприємством було повідомлено відповідача про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором №99-Ч708 від 01.10.2016.

25.10.2022 виконавчим комітетом Чорноморської міської ради було прийнято рішення №296 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області», введене в дію з 01.11.2022.

Згідно додатку №6 до рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради №296 від 25.10.2022 адреса розташування об`єкта відповідача за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 включена до переліку житлових та нежитлових будівель, теплопостачання яких здійснює Підприємство.

24.10.2023 виконавчим комітетом Чорноморської міської ради було прийнято рішення №307 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області», введене в дію з 01.11.2023.

Згідно додатку №6 до рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради №307 від 24.10.2023 адреса розташування об`єкта відповідача за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 включена до переліку житлових та нежитлових будівель, теплопостачання яких здійснює Підприємство. Двоставкові тарифи, затверджені рішенням №307 від 24.10.2023, є додатком №7 до вказаного рішення.

Опалювальні періоди 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років у м. Чорноморськ були розпочаті та завершені згідно з розпорядженнями Чорноморського міського голови №426 від 02.11.2021, №108 від 30.03.2022, №79 від 29.03.2023, №315 від 13.11.2023, №84 від 29.03.2024. Крім того, позивачем були надані суду акти про підключення систем до теплопостачання в опалювальних сезонах.

Листом №01-05.1/1310 від 26.10.2023 Підприємством було повідомлено відповідача про встановлення двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб інших споживачів до договору №99-Ч708 від 01.10.2016 згідно з рішенням №307 від 24.10.2023.

Листом №01-05.1/302 від 14.03.2024 Підприємством було повідомлено відповідача про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором №99-Ч708 від 01.10.2016 у розмірі 42,94 грн в місяць на одного абонента.

З метою оплати відповідачем послуг з постачання теплової енергії за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 позивачем протягом періоду з січня 2022 року до червня 2024 року було виставлено відповідачу рахунки, наявні в матеріалах справи, які були направлені ОСОБА_1 в месенжері, а також засобами поштового зв`язку, що підтверджується наданими суду квитанціями про прийняття сплати за пересилання поштових відправлень, копіями конвертів тощо. Так, згідно рахунку №99-Ч708 від 02.07.2024 за червень 2024 року заборгованість відповідача на дату виставлення рахунку становила 27 174,97 грн.

Велика З.Ю. у 2024 році частково сплачувала вартість поставленої Підприємством теплової енергії, що підтверджується виписками по банківському рахунку позивача.

27.07.2023 Підприємство звернулось до ОСОБА_1 з претензією про сплату заборгованості за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 у розмірі 21 694,11 грн.

22.07.2024 Підприємство звернулось до ОСОБА_1 з претензією про сплату заборгованості за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 у розмірі 26 719,63 грн.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч. ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем належним чином виконані прийняті на себе за договором №99-Ч708 від 01.10.2016 зобов`язання в частині постачання відповідачу теплової енергії протягом періоду з січня 2022 року до червня 2024 року, що підтверджується актами про підключення систем до теплопостачання в опалювальних сезонах, складеними на виконання розпорядження Чорноморського міського голови про початок опалювальних періодів.

Крім того, Підприємством на виконання зобов`язань за договором постачання теплової енергії №99-Ч708 від 01.10.2016 було виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату теплової енергії. Разом з цим, виставлені позивачем рахунки були направлені Великій З.Ю. в месенжері, а також засобами поштового зв`язку, що підтверджується наданими суду квитанціями про прийняття сплати за пересилання поштових відправлень, копіями конвертів.

Проте, вартість поставленої позивачем теплової енергії за період з січня 2022 року до червня 2024 року не була оплачена відповідачем у повному обсязі, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовними вимогами про стягнення суми основного боргу у розмірі 26 719,63 грн.

З огляду на викладене, враховуючи ненадання відповідачем будь-яких доказів на підтвердження спростування факту належного виконання позивачем зобов`язань за договором №99-Ч708 від 01.10.2016, а також доказів своєчасного виконання зобов`язань за договором, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги Підприємства про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 26 719,63 грн підлягають задоволенню.

З посиланням на приписи чинного законодавства, а також умови договору №99-Ч708 від 01.10.2016 позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 702,94 грн, збитки від інфляції у розмірі 2123,71 грн, 3% річних у розмірі 1085,83 грн. Слід зазначити, що збитки від інфляції були розраховані на заборгованість за кожним рахунком окремо, останнім місяцем показники інфляції за який враховано позивачем є липень 2024 року; 3% річних були нараховані за кожним рахунком окремо до 09.08.2024. Пеня була нарахована позивачем на заборгованість, яка виникла протягом періоду із серпня 2023 до березня 2024 року, не перебільшуючи шестимісячний строк нарахування пені, останнім днем нарахування пені є 09.08.2024.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 договору №99-Ч708 від 01.10.2016 споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, збитків від інфляції та пені, суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення заявлених Підприємством позовних вимог в цій частині позову.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених комунальним підприємством Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області позовних вимог до фізичної особи-підприємця Великої Зої Юріївни шляхом присудження до стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 26 719,63 грн, пені у розмірі 702,94 грн, збитків від інфляції у розмірі 2123,71 грн, 3% річних у розмірі 1085,83 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Великої Зої Юріївни / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на користь комунального підприємства Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області /68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Торгова, 2-а; ідентифікаційний код 31619819/ суму основного боргу у розмірі 26 719,63 грн /двадцять шість тисяч сімсот дев`ятнадцять грн 63 коп./, пеню у розмірі 702,94 грн /сімсот дві грн 94 коп./, збитки від інфляції у розмірі 2 123,71 грн /дві тисячі сто двадцять три грн 71 коп./, 3% річних у розмірі 1085,83 грн /одна тисяча вісімдесят п`ять грн 83 коп./, судовий збір у розмірі 3028,00 грн /три тисячі двадцять вісім грн 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2024 р.

Суддя С.П. Желєзна