ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Справа № 926/1700/24
За позовом Чернівецької міської ради

до відповідача Фізичної особи - підприємця Луцака Тодора Лазаровича

про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 8 475,61 грн

Суддя Проскурняк О.Г.

Секретар судового засідання Паращук Д.В.

Представники сторін:

від позивача - Гулевич М.М.

від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Луцака Тодора Лазаровича про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 13 293,29 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ФОП Луцак Т.Л. є власником будівлі, магазину з торгово-офісними приміщеннями літ "Б" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці, площею 0,0059 га, кадастровий номер :09:003:0034.

Пунктом 59.1. рішенням 64 сесії VI Чернівецької міської ради скликання від 04 червня 2015 року № 562 запропоновано Луцаку Тодору Лазаровичу виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0059 га, для обслуговування будівлі прохідної.

Однак, відповідачем не оформлено право оренди на вищевказану земельну ділянку, а тому Чернівецькою міською радою не отримано плати за користування земельною ділянкою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2024 року, судову справу № 926/1700/24 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24 липня 2024 року.

23 липня 2024 року відповідач звернувся до суду із заявою в якій зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки ним у серпні 2023 року та червні 2024 року двома окремими платежами було здійснено оплату за користування спірною земельною ділянкою. Зокрема, 10 серпня 2023 року сплачена орендна плата за землю по провулку Складському, 4 в м. Чернівці в сумі 7 810,00 грн, а 12 червня 2024 року в сумі 4 676,30 грн. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки кошти про які заявляє позивач сплачені ним в повному обсязі, що підтверджуються доданими квитанціями. При цьому, просив ухвалити рішення без його участі.

24 липня 2024 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14 серпня 2024 року.

05 серпня 2024 року до суду від представника позивача надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог.

Так, згідно змісту вищевказаних пояснень, позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем здійснено оплату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :09:003:0046, площею 0,0442, яка знаходиться в його користуванні згідно укладеного Договору оренди землі від 6191 від 04 грудня 2009 року. Відтак, кошти, сплачені 10 серпня 2023 року в сумі 7 810,00 грн та 12 червня 2024 року в сумі 4 676,30 грн зараховані за оплату заборгованості за вказаним вище договором.

Разом з тим, представник позивача вказує на те, що відповідачем частково сплачено плату за користування спірною земельною ділянкою в сумі 1 002,00 грн, що підтверджується довідкою ГУДКСУ у Чернівецькій області від 26 липня 2024 року № 2451, а відтак є підстави для зменшення розміру позовних вимог на означену суму.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14 серпня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 28 серпня 2024 року.

21 серпня 2024 року відповідач звернувся до суду із заявою в якій зазначає, що згідно наказу Господарського суду Чернівецької області по справі № 926/4656/21 від 26 квітня 2024 року з ФОП Луцака Т.Л. присуджено до стягнення на користь Чернівецької міської ради 4 653,30 грн безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою за період 3 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2020 року.

28 серпня 2024 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16 вересня 2024 року.

11 вересня 2024 року до суду надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог на 4 653,30 грн. Відтак, сума заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 8 475,61 грн. Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Чернівецької області по справі № 926/4656/21 стягнено з ФОП Луцака Т.Л. безпідставно збережені кошти у розмірі 4 653,30 грн за безпідставне користування земельною ділянкою за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року прийнято до розгляду заяву Чернівецької міської ради про зменшення позовних вимог; вирішено розгляд справи продовжувати з урахуванням зменшення позовних вимог; закрито підготовче провадження у справі № 926/1700/24; призначено розгляд справи по суті на 30 вересня 2024 року.

В судовому засіданні 30 вересня 2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку належного представника в судове засідання 30 вересня 2024 року не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату судового засідання, шляхом надсилання процесуальних документів на офіційну юридичну адресу.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, нез`явлення відповідача у судове засідання, з огляду на його клопотання про ухвалення рішення без його участі не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до статті 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято 30 вересня 2024 року у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши матеріали справи, вживши всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, на яких ґрунтуються позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03 червня 2024 року №381310487 за Луцаком Тодором Лазаровичем зареєстровано право власності на будівлю, магазин з торгово-офісними приміщеннями літ "Б" за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею - 97,2 кв.м.

Підстава для державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , є договір купівлі-продажу від 25 липня 2013 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, НОМЕР_2, видане 23 вересня 2014 року.

Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0059га (кадастровий номер :09:003:0034) за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, земельна ділянка кадастровий номер :09:003:0034 знаходиться у комунальній власності, власником є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

Відповідно до інформації, що міститься в витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером: :09:003:0034, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована 21 травня 2009 року.

Рішенням 64 сесії Чернівецької міської ради VI скликання № 1626 від 04 чрвня 2015 року (пункт 59) визнано таким, що втратив чинність, пункт 31.1 рішення міської ради V скликання від 24 квітня 2008 року №562 "Про надання в оренду та користування земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну та внесення змін в раніше прийняті рішення», пункт 8.21 рішення міської VI скликання від 01.12.2014 № 1421 "Про розгляд звернень юридичних осіб і підприємців щодо надання земельних ділянок в оренду, поновлення договорів оренди землі, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0059 га в оренду до 01.09.2017 для обслуговування будівлі прохідної та припинено договір оренди землі від 23.06.2008 № 5008, укладений між міською радою і підприємцем ОСОБА_3 , у зв`язку із переходом права власності до Луцака Тодора Лазаровича .

Пунктом 59.1 вказаного рішення Чернівецької міської ради запропоновано Луцаку Тодору Лазаровичу виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0059га, для обслуговування будівлі прохідної.

Відповідач звернувся із заявою № Л-2483/0-24/01 через Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) до департамента урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 13 травня 2024 року, в якій просить надати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером № :09:003:0034, площею 0,0059га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 49 років.

Верховний Суд при розгляді справи № 922/595/18 (постанова від 29 січня 2019 року, п. 38) зазначив, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно саме у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Однак, відповідачами не вжито заходів до оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, а в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які посвідчували б факт правомірного використання відповідачами вищевказаної земельної ділянки в період, який охоплюється позовними вимогами.

Земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. (Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2022 у справі №922/2060/20).

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка із кадастровим номером :09:003:0034, площею 0,0059га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є сформованою.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - далі ПК України).

Докази сплати відповідачем коштів за використання земельної ділянки в матеріалах справи - відсутні.

Отже, в діях відповідача наявний факт використання вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів та несплати коштів до бюджету за користування земельними ділянками.

Зважаючи на правові позиції Верховного Суду, які в силу вимог статті 263 ГПК України повинні враховуватися при виборі і застосуванні норми права, відносини, що склалися між ФОП Луцаком Т.Л. та Чернівецькою міською радою є кондиційними.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справ № 629/4628/16-ц від 23 травня 2018 року сформувала правову позицію, відповідно до якої стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, повинне здійснюватися на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як зазначає Верховний Суд, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося. згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження коштів за рахунок потерпілого та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або така підстава згодом відпала (п. 55, 57 постанови ВС від 11.02.2019 по справі № 922/391/18).

Враховуючи правову природу кондикційних зобов`язань, важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, тобто обов`язок відповідача повернути безпідставно набуте (збережене) майно не є заходом відповідальності.

Верховний Суд у наведеній вище постанові також визначив обставини, які підлягають встановленню та доказуванню по справах даної категорії (п.66), а саме: існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Аналогічні усталені правові позиції щодо кондикційної природи спірних правовідносин сформовані Верховним Судом у справах за № 902/794/17 від 21.01.2019, № 922/530/18 від 08.07.2019, № 911/2069/18 від 04.10.2019, № 922/981/18 від 10.02.2020 та інших.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, згідно статті 16 вказаного вище Закону, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-530цс16 від 08 червня 2016 року).

Відтак, набуваючи право власності на нежитлові приміщення відповідач повинен був передбачити наслідки у вигляді виникнення додаткових обов`язків, в тому числі щодо внесення плати за землю комунальної власності саме у формі орендної плати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою в означений у позові проміжок часу без достатньої правової підстави.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, Господарським судом Чернівецької області в межах розгляду господарської справи № 926/4656/21 судом встановлено користування відповідачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у проміжок часу з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2020 року та стягнуто, відповідно, 4 653,30 грн безпідставно збережених коштів.

Отже, враховуючи доведеність факту використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, суд вважає, що існують правові підстави для правомірного стягнення з відповідача на підставі статтей 1212, 1214 ЦК України безпідставного збереження коштів, що еквівалентно розміру орендної плати за період з 12 березня 2017 року до 31 жовтня 2018 року та з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2024 року.

При цьому, вирішуючи питання розміру безпідставно збережених коштів, що еквівалентно розміру орендної плати за означені періоди та підлягають стягненню з відповідача, суд вказує наступне.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (далі - Методика).

При цьому згідно із правовою позицією, сформованою Верховним Судом у справі № 922/391/18 (постанова від 11.02.2019), особа, яка не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата, основою для визначення якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, яка в будь - якому разі не може бути меншою, ніж встановлено пунктом 288.5.1 статті 288 ПК України.

Рішенням Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року №118 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення міської ради V скликання від 12.02.2008 №510", затверджено технічну документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців.

Так, технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців затверджено рішенням від 26 лютого 2021 року № 118 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці", яке набрало чинності 01 січня 2022 року.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (стаття 20 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером: :09:003:0034, площею 0,0059 га, АДРЕСА_1 від 16 березня 2021 року № 396 вона становить 64 641.00 грн., від 25 березня 2024 року № НВ-024 - 81 695.61 грн.

Так, рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №715 (зі змінами) "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Чернівці, яким установлено, у тому числі, ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель.

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Чернівецької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

Розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю проводиться за формулою: розмір орендної плати за землю за один день х кількість днів.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 12 березня 2017 року до 31 жовтня 2018 року та з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2024 року в сумі 8 475,61 грн, виходячи з норм чинного законодавства, погоджується з останнім та вважає його арифметично правильним.

Крім цього, суд звертає увагу сторін на наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування сторін судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду. Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд дійшов висновку позов задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Луцака Тодора Лазаровича ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, Центральна площа, 1, ) 8 475,61 грн - безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю та 3 028,00 грн - судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано - 04 жовтня 2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк