ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

30.10.2024м. ДніпроСправа № 904/4751/24

за позовом Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

до Фізичної особи - підприємця Гапоненка Костянтина Анатолійовича, м. Кривий Ріг

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Фізичної особи - підприємця Гапоненко Лариси Олександрівни, м. Кривий Ріг

про зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, скасування державної реєстрації права власності

Суддя Ніколенко М.О.

ВСТАНОВИВ

Криворізька південна окружна прокуратура в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Гапоненка Костянтина Анатолійовича про:

- зобов`язання Фізичної особи - підприємця Гапоненка Костянтина Анатолійовича усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, 5а, загальною площею 0,0138 га, та повернути земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: будівлі, площею 108,9 кв.м.;

- скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - магазин (загальною площею 183,3 кв.м.), який розташований за адресою: вул. Степана Тільги, 5а, м. Кривий Ріг, шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10.

Ухвалою суду від 30.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10.12.2024.

Також ухвалою суду від 30.10.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Фізичну особу - підприємця Гапоненко Ларису Олександрівну.

Разом з позовом прокурором подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту - нежитлової будівлі загальною площею 183,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 10);

- заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначив про таке.

Криворізькою південною окружною прокуратурою Дніпропетровської області під час вивчення законності набуття речових прав на об`єкти нерухомого майна, дотримання вимог містобудівного законодавства встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.07.2013, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», ОСОБА_2 придбала у власність нежитлову будівлю (магазин), розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 74,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 10).

Прокурор вказав, що земельна ділянка на якій розміщено вказаний об`єкт нерухомості, перебувала у користуванні ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.12.2014 № 2014499, укладеного між нею та Криворізькою міською радою. Відповідно до такого договору оренди, у користування ФОП Гапоненко Л.О. була передана частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0114 га. Строк дії договору 5 років. У зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки сторони уклали новий договір оренди земельної ділянки, а саме договір оренди від 14.01.2020 № 2020016. Строк дії договору до 12.01.2025.

Прокурор зазначив, що, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :02:060:0026 перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів освіти.

Разом з тим, прокурор наполягає на тому, що ОСОБА_2 самочинно збільшила площу вказаного нерухомого майна з 74,4 кв. м до 183,3 кв. м та 22.12.2022 зареєструвала за собою у Реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на збільшену площу магазину.

За твердженням прокурора, дані про зміну площі спірного нерухомого майна внесено реєстратором на підставі довідки від 19.12.2022 № 559, виданої ФОП Шульга В.В., та технічного паспорту, серія та номер: ТІ01:6861-2622-0738-7363, отриманого 19.12.2022 з ЄДЕССБ.

Прокурор зазначив, що, відповідно до довідки від 19.12.2022 № 559, при попередній інвентаризації об`єкту були виявлені технічні помилки, а саме при попередній інвентаризації не були враховані підсобні приміщення, а також площа змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, і не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Загальна площа будівлі складає 183,3 кв.м.

В той же час, за твердженням прокурора, ним встановлено, що вказана довідка та інформація в ній не відповідає дійсності. Оскільки, відповідно до відкритих даних Google Maps та співставленням їх з технічним паспортом (схемою розташування будівель та споруд) на спірний об`єкт, спірна добудова на земельній ділянці з кадастровим номером :02:060:0026 на момент її купівлі третьою особою - ОСОБА_2 у 2013 році була відсутня. Що свідчить про те, що площа спірного нерухомого об`єкту була самочинно збільшена ОСОБА_2 за рахунок самочинної добудови до вже існуючої будівлі.

Прокурор наполягає на тому, що протоколом огляду Інтернет сервісу Google Maps від 26.09.2024 підтверджуються обставини того, що спірної добудови не існувало на момент купівлі ОСОБА_2 спірного нерухомого майна (29.07.2013).

Таким чином, на думку прокурора, в даному випадку має місце самочинне будівництво - самочинна добудова до вже існуючої будівлі.

Моніторингом веб-порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва прокурором встановлено, що ОСОБА_2 , з метою отримання дозволу на реконструкцію нежитлової будівлі (магазину), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , 22.03.2022 розроблялась Проектна документація (реєстраційний номер РD01:0031-3392-8374-4572) та 17.06.2022 отримані Містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції спірного об`єкта (реєстраційний номер МU1:6653-1763-7796-8381).

В той же час, моніторингом веб-порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, прокурором встановлена відсутність Повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Тобто, на думку прокурора, ОСОБА_2 здійснювала кроки, направлені на будівництво спірного нерухомого майна у встановленому законом порядку. Але у подальшому, з метою реєстрації права власності на спірний об`єкт та приховування факту самочинного будівництва та наданні виконаній добудові ознак легітимності, ОСОБА_2 подарувала спірне нерухоме майно ОСОБА_1 .

Так, як вказав прокурор, відповідно до договору дарування, серія та номер: 7305, посвідченого 27.12.2022 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Нянчуром С.М., Гапоненко Л.О. подарувала ОСОБА_1 нежитлову будівлю (магазин) вже зі збільшеною площею 183,3 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначив, що у зв`язку із укладенням вказаного вище договору дарування нерухомого майна, на підставі рішення Криворізької міської ради від 24.02.2023 № 1776 «Про внесення змін до діючих договорів оренди земельних ділянок за зверненнями землекористувачів у частині зміни орендаря» новим орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0114 га став Фізична особа-підприємець Гапоненко К.А.

Прокурор звернув увагу на те, що, відповідно до технічного паспорту, спірна будівля є одноповерховою, загальною площею 183,3 кв.м., площа земельної ділянки, що передана в оренду ОСОБА_1 , складає 0,0114 га, тому спірна будівля збудована на площі більше ніж фактично передана в оренду земельна ділянка.

Прокурор зазначив, що з метою визначення площі фактично зайнятої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , у вересні 2024 року інженером-землевпорядником Лаврешкіним А.А. проведено геодезичну зйомку, за результатами якої складено план меж земельної ділянки та встановлено, що нежитлова будівля площею, 183,3 кв.м., знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 та її площа становить 0,0252 га.

Прокурор вважає, що вище зазначене є порушенням статей Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про оренду землі» та намаганням Третьої особи та Відповідача зареєструвати право власності на об`єкт будівництва в обхід встановленій законом процедурі.

Прокурор наполягає на тому, що ФОП Гапоненко К.А. маючи зареєстроване право власності на спірний самочинно збудований об`єкт нерухомості не обмежений в розпорядженні таким майном, відсутність арешту нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація права власності на яке оскаржується прокурором, може призвести до відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали суд встановив таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 910/11739/19.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначено вище, предметом цього спору є :

- зобов`язання Фізичної особи - підприємця Гапоненка Костянтина Анатолійовича усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, 5а, загальною площею 0,0138 га, та повернути земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: будівлі, площею 108,9 кв.м.;

- скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - магазин (загальною площею 183,3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10.

При цьому, з поданих заявником документів вбачається, що відповідачем у справі та третьою особою вже здійснювались дії, направлені на зміну технічних характеристик спірної будівлі та зміну її номінального власника.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову у цій справі з високою імовірністю може призвести до того, що на день набранням законної сили будь-яким рішенням у цій справі, нерухоме майно, яке є предметом цього позову, може бути передано у власність або користування іншим особам, зникнути як об`єкт матеріального світу (внаслідок перебудови та зміни технічних характеристик) або змінено інші характеристики на момент виконання рішення.

Це значно ускладнить (приведе до виникнення нових судових проваджень щодо спірного майна) чи зробить взагалі неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права власності.

А отже, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів територіальної громади м. Кривий Ріг в майбутньому, заяву Криворізької південної окружної прокуратури слід задовольнити частково та застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту - нежитлової будівлі загальною площею 183,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 10).

При цьому, здійснюючи оцінку адекватності обраного заявником способу забезпечення позову, судом прийнято до уваги, що обраний прокурором вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне нерухоме майно фактично залишиться у володінні власника, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

Щодо вимог прокурора про заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га.

Як було вказано вище, згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Разом з цим, судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем (пункт 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20); в ухвалі суду про вжиття заходів забезпечення позову має бути чітко визначено застосовуваний судом захід забезпечення позову.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 136 ГПК України, якою передбачено вжиття судом заходів забезпечення позову виключно за заявою учасника справи, суд унеможливлений виходити за межі вимог заявника та самостійно визначати чи конкретизувати, який саме захід забезпечення позову слід вжити у тому чи іншому випадку. А отже, особа, яка звертається до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, має чітко визначити у своїй заяві захід забезпечення позову, який належить застосувати. У випадку подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 137 ГПК України, заявник має вказати, які саме дії та яким саме особам він просить заборонити вчиняти.

Вимога прокурора про заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га. має абстрактний характер та унеможливлює встановленню у судовому рішенні про вжиття заходів забезпечення позову правової визначеності.

Крім того, як вбачається з поданого позову за заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відповідачем та третьою особою не здійснюється будь-яких дій, пов`язаних з реєстрацією права власності/права постійного користування земельною ділянкою; зі зміною технічних характеристик спірної земельної ділянки.

За таких обставин, вимога прокурора про заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га. не стосується предмету цього спору, а її задоволення не призведе до реального захисту порушених прав та інтересів територіальної громади м. Кривий Ріг в майбутньому.

А отже, у задоволенні вимог прокурора про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га. - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 137, ст. 140, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Криворізької південної окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити Фізичній особі - підприємцю Гапоненку Костянтину Анатолійовичу та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту - нежитлової будівлі загальною площею 183,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 10).

Відмовити у задоволенні заяви Криворізької південної окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:060:0026 площею 0,0114 га.

Стягувач: Криворізька південна окружна прокуратура (ідентифікаційний код: ; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27).

Боржник: Фізична особа - підприємець Гапоненко Костянтин Анатолійович (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 30.10.2024 та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання у строк до 30.01.2025 включно.

Суддя М.О. Ніколенко