РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Чернігівсправа №927/597/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Керівника Корюківської окружної прокуратури,

,

вул. Шевченка, 98 м. Корюківка, Чернігівська область, 15300,

в інтересах держави в особі

позивача: Чернігівської обласної державної адміністрації,

, вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000,

до відповідача: Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області,

, вул. Незалежності, 19, м. Сновськ, Чернігівська область, 15200

предмет спору: про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

За участю:

від прокуратури Князев Д.В.,

від позивача ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Керівником Корюківської окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача Чернігівської обласної державної адміністрації до Сновської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га шляхом:

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га;

- зобов`язання Сновську міську раду Корюківського району (колишній Щорський район) Чернігівської області () повернути земельну ділянку площею 39,8248 га, кадастровий номер :03:000:1048 державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації.

Поданий позов обґрунтований порушенням вимог чинного законодавства про охорону культурної спадщини.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22 липня 2024 року, сторонам встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору.

У судовому засіданні 22.07.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 календарних днів; суд відклав підготовче судове засідання на 04.09.2024.

У судовому засіданні 04.09.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 01.10.2024.

У судовому засіданні 01.10.2024 суд перейшов до розгляду справи по суті. Прокурор у своєму виступі підтримав позовні вимоги.

Відзиву на позов у встановлений строк відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористувався, відзиву у встановлений судом строк не надав та не заперечив стосовно позовних вимог, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив, заяв та клопотань від відповідача не надходило. За таких обставин рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у розумінні ст. 242 ГПК України належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи у суді, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів №551 від 17.11.1980 (п.1 рішення, п. 364 додатку до даного рішення) відповідно до Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» взято під державну охорону, пам`ятку археології місцевого значення, яка підлягає паспортизації: поселення на території Клюсівської сільської ради Сновського району разом із іншими об`єктами культурної спадщини - пам`ятками історії та культури, археології, архітектури місцевого значення, які виявлені на території області у 1980-1985 роках.

Пам`ятку археології паспортизовано 19.03.1977 (охоронний номер 2075-Чр). Відповідно до паспорту пам`ятки поселення датовано II тис. до н.е.

Відповідно до паспортних даних пам`ятка археології - поселення епохи бронзи розташоване в урочищі Кононове на підвищеній ділянці лівого берега річки Цати (притока річки Снову) - проти південної правобережної околиці села Клюси Щорського району, за 0,6 км на схід від південної околиці села Клюси.

На поверхні зібрана значна колекція кременевих виробів та кераміки. Серед кременевих знарядь широко представлені скребки, пластини з ретушшю, кераміка ліпна, товстостінна, зі шнуровим орнаментом. На поселенні знайдено також кам`яну шліфовану сокиру з циліндричним просвердленим отвором. Все це дає можливість датувати пам`ятку епохою бронзи. Площа поселення 50х70 метрів.

Матеріали поселення дають додаткові відомості для археологічної карти Чернігівщини, допомагають з`ясувати щільність заселення краю в різні історичні епохи.

Адреса пам`ятки: Чернігівська область, Сосницький район, Клюсівська сільська рада, село Клюси, урочище Кононове, проти південної околиці села, за 0,6 км на схід від південної околиці села.

На момент її паспортизації пам`ятка перебувала на балансі колгоспу «Дружба».

До паспорту пам`ятки складено схематичний план, відповідно до якого здійснено прив`язку місця розташування поселення, а також облікову карту пам`ятки археології, яка датована 19.03.1977, у якій продубльовано інформацію про місце розташування, час виявлення поселення, а також площу поселення.

У паспорті поселення та обліковій картці зазначено ідентичні відомості про значимість віднайденої пам`ятки: матеріали поселення дають додаткові відомості для археологічної карти Чернігівщини, допомагають з`ясувати щільність заселення краю в різні історичні епохи.

Відповідно до карти землекористування - графічної частини плану роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», у складі земель історико-культурного призначення (археологічні пам`ятки, локалізовані у період 1980-1985 роках), які позначені на плані червоним контуром з синіми косими лініями, під номером 2 відображено земельну ділянку неподалік с. Клюси Сновського району під поселенням, охоронний номер 2075-Чр. З північного заходу межує з землями природно-заповідного призначення та знаходиться за 0,6 км від південної околиці села Клюси, на сході межує з землями запасу, на півдні з землями водного фонду.

У 2018 році Київською обласною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» виконано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Сновської міської ОТГ, Сновського району, Чернігівської області, на підставі розпорядження КМУ «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» за №60-Р від 31.01.2018 (технічна документація із інвентаризації земель).

Згідно технічної документації із інвентаризації земель, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га сформована у межах 2 контуру.

Відповідно до карти землекористування - графічної частини плану роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», яку використано при виготовленні викопіювання даної земельної ділянки, територія земельної ділянки також відображена у контурі (кварталі) 2 площею 39,8248 га та остання позначена як землі історико- культурного призначення).

У пояснювальній записці до технічної документації із інвентаризації земель вказано, що відповідно до даних за результатами проведення польових робіт в натурі (на місцевості) встановлено наявність в межах об`єкта інвентаризації обмежень (обтяжень), які передбачені Класифікатором обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженого наказом Держкомзему від 29.12.2018 №643, відповідно до додатку 6 Порядку ведення ДЗК, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012, а саме: щодо земельної ділянки (Клюсівська сільська рада) площею 39,8284 га - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини. Аналогічні відомості зазначені у пропозиціях щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель з інформацією, що міститься у документах та посвідчують право на земельні ділянки і Державному земельному кадастрі.

Додатками до вказаної технічної документації, зокрема, є:

- технічне завдання на здійснення заходу з інвентаризації земель державної власності з додатком. У додатку №1 до технічного завдання міститься перелік земельних ділянок, у тому числі земельна ділянка площею 39,8248 га, розташована на території Клюсівської сільської ради;

- викопіювання з плану землекористування Клюсівської сільської ради про місце розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Клюсівської сільської ради Сновського району Чернігівської області, яка піддягає інвентаризації для передачі у комунальну власність Сновській ОТГ (ділянка № 1 орієнтовною площею 39,8284 га), погоджене начальником відділу у Сновському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, де зазначено місце розташування та орієнтовні межі цієї земельної ділянки, що підлягає інвентаризації. Відповідно до позначень на викопіюванні ділянка знаходиться у 2 контурі, за 0,6 км від південної околиці села Клюси;

- кадастровий план земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, згідно з яким земельній ділянці площею 39,8248 га, розташованій на території Клюсівської сільської ради Сновського району Чернігівської області, присвоєно кадастровий номер :03:000:1048; відповідно до умовних позначень на кадастровому плані (сірі косі лінії) встановлено обмеження у використанні ділянки на площу 39,8248 га (або 100% від її площі) відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» - 01.02 «охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини».

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон від 06.08.2018 та перелік обмежень щодо використання земельних ділянок на території Сновської ОТГ Чернігівської області від 06.08.2018, до якого внесено земельну ділянку №1 (Клюсівська сільська рада) площею 39,8248 га 01.02 «охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини».

Відділом у Сновському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надано висновок від 22.08.2018 про погодження вказаної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності Сновської міської ради ОТГ.

Пунктом 7 вказаного висновку передбачено необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 14.08.2018 № 2328-18, який видано Держгеокадастром України, визначено підсумкову оцінку результатів державної експертизи, а саме: технічна документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Сновської міської ОТГ, Сновського району, Чернігівської області не у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання.

У пп.2, 3, 5 п.10 вказаного висновку серед зауважень до землевпорядної документації вказано необхідність долучити погодження структурного підрозділу у сфері охорони культурної спадщини згідно з вимогами ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також нанести межі охоронних зон об`єктів культурної спадщини.

Згідно з довідкою до вказаної технічної документації із землеустрою від 03.10.2018 №238-П, виданої Департаментом культури і туризму національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації на виконання зауважень висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.10.2018 №237-П (у порядку погодження землевпорядної документації згідно вимог ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України), частина ділянок, які підлягають інвентаризації для передачі у комунальну власність Сновської міської ОТГ, розташована на землях історико - культурного призначення, у тому числі: на земельній ділянці, яка знаходиться на території Клюсівської сільської ради Сновського району (ділянка №1 площею 39,8248 га), розташовано поселення №2075 Чр, яке при погодженні проекту роздержавлення земель КСП «Дружба» Клюсівської сільської ради було нанесено на карту землекористування як землі історико - культурного призначення.

Також у вказаній довідці Департаментом культури і туризму національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації попереджено ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області про те, що відповідно до ч. 2, 5 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», п. 2 ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України та роз`яснень центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини: пам`ятки археології та земельні ділянки, на яких вони розташовані, є державною власністю, і не підлягають передачі у приватну та комунальну власність.

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 29.10.2018 видано наказ №25-8409/14-18-сг, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі, що розташовані на території Сновської міської ради, Сновського району, Чернігівської області загальною площею 1860,9325 га.

За доводами прокурора опис місця розташування курганного могильника, що зазначено в паспорті, обліковій кратці, а також схематичне зображення земельної ділянки історико-культурного призначення, нанесене на карті землекористування - графічній частині проекту роздержавлення КСП «Дружба», свідчить про те, що на плані роздержавлення земель КСП «Дружба» територія, позначена червоним овалом з синіми косими лініями під номером 2, є земельною ділянкою історико - культурного призначення, на якій розташовано поселення. Так, у кожному із вказаних джерел інформації окреслену територію позначено як територію пам`ятки місцевого значення - поселення, ділянка розташована за 0,6 км від південної околиці села Клюси.

Також, відповідно до інформації Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської ОДА № 15-2784/8 від 07.11.2023 поселення «Кононове» розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:1048.

За доводами прокурора, зіставленням викопіювання з плану землекористування Клюсівської сільської ради про місце розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Клюсівської сільської ради Сновського району Чернігівської області, яка підлягає інвентаризації для передачі у комунальну власність Сновської ОТГ (ділянка № 1 орієнтовною площею 39,8248 га), та схематичного відображення місця розташування поселення на проекті роздержавлення земель КСП «Дружба» за характерними умовними та топографічними позначеннями (територія поселення на обох картографічних матеріалах має ідентичний малюнок її меж, позначена косими лініями та цифрою 2; з північного заходу межує з землями природно-заповідного призначення та знаходиться за 0,6 км від південної околиці села Клюси, на сході межує з землями запасу, на півдні з землями водного фонду), встановлено, що саме викопіювання у технічній документації виконано за рахунок графічної частини плану роздержавлення земель та співпадає з ними.

В обґрунтування зазначених висновків, прокурор посилається на технічну документацію з інвентаризації земель, згідно з якою встановлено обмеження у використанні ділянки на площу 39,8248 га 01.02 «охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини» та довідкою Департаменту культури і туризму національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації 03.10.2018 №237-П, виданої у порядку погодження землевпорядної документації згідно з вимогами ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України, відповідно до якої на земельній ділянці, яка знаходиться на території Клюсівської сільської ради Сновського району, - ділянка № 1 площею 39,8248 га, розташовано поселення, №2075-Чр, взяте на облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17.11.1980 № 551, як землі історико - культурного призначення.

Інженер-землевпорядник (кваліфікований сертифікат №013713) ОСОБА_2 провів накладення спірної земельної ділянки в межах та конфігурації, зазначеній в технічній документації на графічну частину проекту роздержавлення, за результатами опрацювання картографічних матеріалів, облікової документації на вказане поселення, відомостей ДЗК, землевпорядної документації з інвентаризації. (Відомості про землевпорядника ОСОБА_2 , яким проведено накладення спірної земельної ділянки на проект роздержавлення земель КСП «Дружба» внесено до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників під № 4927. Повноваження ОСОБА_2 складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель, виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою, підтверджено кваліфікаційним сертифікатом інженера землевпорядника №013713, виданого ОСОБА_2 10.03.2017, з терміном дії до 08.02.2025.)

За результатами проведення вказаного накладення даної земельної ділянки встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га має однакове місце розташування, як у викопіюванні, що міститься у технічній документацій так і в графічній частині плану роздержавлення земель. Також, підтверджено, що спірна земельна ділянка площею 39,8248 га повністю накладається на земельну ділянку, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення «Кононове».

Вказане підтверджується схемою-накладенням земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1048 на проект роздержавлення.

Відповідні висновки також підтверджені технічною документацією з інвентаризації земель, згідно з якою встановлено обмеження у використанні ділянки на площу 39,8248 га 01.02 «охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини».

Враховуючи вищезазначене прокурор в особі позивача звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За частиною 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: в чому полягає порушення інтересів держави (1); необхідність їх захисту (2); визначені законом підстави для звернення до суду прокурора (3); а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах (4).

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (частина 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру).

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас вказаною нормою гарантовано захист права на мирне володіння майном тільки тій особі, яка законним шляхом набула його у власність, у зв`язку з чим для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення особи майна мають значення обставини, за яких майно було набуто у власність.

Тобто виправданість втручання у право власності особи напряму корелюється із законністю набуття нею майна, поведінкою під час його придбання та наявності суспільного інтересу, з метою задоволення якого здійснюється втручання держави.

При цьому, Європейський суд з прав людини також дотримується позиції, що у демократичному суспільстві право на справедливий суд є основою правової держави, а гарантіями справедливого судочинства є доступ до суду (справи Delcourtv.Belgium, Belletv.France). Ураховуючи вказаний принцип, суди не повинні обмежувати право держави на доступ до суду.

У рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справах Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982, Новоселецький проти України від 11.03.2003, Федоренко проти України від 01.06.2006).

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах Хендісайд проти Сполученого Королівства від 07.12.1976, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986).

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Трегубенко проти України від 02.11.2004 категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

Правовідносини, пов`язані з вибуттям із державної чи комунальної власності майна, становлять суспільний, публічний інтерес.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі, держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган (1); у разі відсутності такого органу (2).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду із позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом належних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту та належить до земель історико-культурного призначення, повноваженнями на розпорядження ділянкою, а також і на захист інтересів держави наділена Чернігівська обласна державна адміністрація.

Листом від 05.04.2024 окружна прокуратура повідомила Чернігівську ОДА про встановлення незаконності вибуття з державної власності спірної земельної ділянки історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології - поселення Кононове. У вказаному листі прокуратура просила повідомити про вжиті ОДА заходи щодо усунення вказаних порушень і повернення земельної ділянки у власність держави та чи планується вжиття таких заходів у найближчий час.

Листом від 29.04.2024 Чернігівська обласна державна адміністрація повідомила, що у неї відсутні повноваження щодо перевірки правомірності реалізації Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області власних повноважень, ОДА не наділена повноваженнями щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, у тому числі за правомірністю вибуття земель із державної до комунальної власності та встановлення відповідних фактів. Чернігівською обласною державною адміністрацією заходи щодо усунення порушень не вживались та не будуть вживатись у зв`язку з відсутністю на те законодавчих підстав.

Таким чином, Чернігівська ОДА як орган державної влади, уповноважений на захист інтересів держави у сфері використання спірної земельної ділянки, не здійснює захист таких інтересів.

Суд вважає, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави. Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері земельних відносин, та у позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останній самостійно не захистив інтереси держави в суді.

Відповідно до пунктів 1, 8 ст. 4 Закону України Про правовий режим воєнного стану на територіях, на яких введено воєнний і стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 Про утворення військових адміністрацій на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено утворити Чернігівську обласну військову адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Отже, Чернігівська обласна державна адміністрація не припинила свого існування, як юридична особа та суб`єкт цивільних правовідносин, а відповідним указом Президента України їй надано лише тимчасового спеціального статусу військової адміністрації, на період воєнного стану. Чернігівська обласна державна адміністрація в умовах правового режиму воєнного стану продовжує здійснювати повноваження у статусі Чернігівської обласної військової адміністрації, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про правовий режим воєнного стану, відтак, Чернігівська обласна державна адміністрація, перебуваючи у статусі Чернігівської обласної військової адміністрації, була належним чином проінформована щодо суті порушеного права у спірних правовідносинах.

Окружною прокуратурою на виконання вимог абз. 3 ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, повідомлено позивача про звернення з цим позовом до суду листом від 21.06.2024 №51-77-2588вих-24 (а.с. 106).

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зроблено висновок, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення уповноваженого органу з позовом свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач самостійно не звернувся до суду з вказаним позовом та враховуючи те, що прокуратурою дотримано порядок, передбачений ст.23 Закону України Про прокуратуру, суд вважає, що у даній справі прокурором належним чином обґрунтовано підстави щодо представництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Стаття 14 Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється в спосіб установлений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки і набуття нею статусу об`єкта цивільних прав пов`язується законодавством з визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

У 2018 році Київською обласною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» виконано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Сновської міської ОТГ, Сновського району, Чернігівської області, на підставі розпорядження КМУ «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» за №60-Р від 31.01.2018, відповідно до якої, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га сформована у межах 2 контуру. Відповідно до карти землекористування - графічної частини плану роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», яку використано при виготовленні викопіювання даної земельної ділянки, територія земельної ділянки також відображена у контурі (кварталі) 2 площею 39,8248 га та остання позначена як землі історико-культурного призначення. Згідно пояснювальної записки до технічної документації із інвентаризації земель, встановлено наявність у межах об`єкта інвентаризації обмежень (обтяжень), які передбачені Класифікатором обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженого наказом Держкомзему від 29.12.2018 №643, відповідно до додатку 6 Порядку ведення ДЗК, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012, а саме: щодо земельної ділянки (Клюсівська сільська рада) площею 39,8284 га - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини.

Пунктом 7 висновку Відділу у Сновському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.08.2018 про погодження вказаної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності Сновської міської ради ОТГ, передбачено необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Згідно з довідкою до вказаної технічної документації із землеустрою від 03.10.2018 №238-П, виданої Департаментом культури і туризму національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації на виконання зауважень висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.10.2018 №237-П (у порядку погодження землевпорядної документації згідно вимог ст.186, 186-1 Земельного кодексу України), частина ділянок, які підлягають інвентаризації для передачі у комунальну власність Сновської міської ОТГ, розташована на землях історико - культурного призначення, у тому числі: на земельній ділянці, яка знаходиться на території Клюсівської сільської ради Сновського району (ділянка № 1 площею 39,8248 га), розташовано поселення № 2075 Чр, взяте на облік рішенням виконкому Чернігівської обласної Ради народних депутатів від 17.11.1980 №551, яке при погодженні проекту роздержавлення земель КСП «Дружба» Клюсівської сільської ради було нанесено на карту землекористування як землі історико - культурного призначення.

Судом встановлено, що відповідно до наданих Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, матеріалів облікової картки об`єкту культурної спадщини, відомостей до облікової картки, складеної 19.03.1977, паспорту пам`ятника поселення Кононове, графічної частини плану роздержавлення земель КСП «Дружба» у складі земель історико-культурного призначення (археологічні пам`ятки, локалізовані у період 1980-1985 роках), які позначені на плані червоним контуром з синіми косими лініями:

-під номером 2 відображено земельну ділянку неподалік с. Клюси Сновського району під поселенням, охоронний номер 2075-Чр. З північного заходу межує з землями природно- заповідного призначення та знаходиться за 0,6 км від південної околиці села Клюси, на сході межує з землями запасу, на півдні з землями водного фонду. Територія земельної ділянки відображена у контурі (кварталі) 2 площею 39,8248 га та остання позначена як землі історико- культурного призначення).

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

За приписами статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Суб`єктом права на землі державної власності, згідно статті 80 Земельного кодексу України, є держава, яка реалізує це право на землі державної власності через відповідні органи державної влади.

Враховуючи зміст статей 53, 54 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано положеннями Закону України Про охорону культурної спадщини №1805-ІІІ від 08.06.2000.

Законом України Про охорону культурної спадщини закріплено, що охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

За дефініцією, наведеною у статті 1 Закону України Про охорону культурної спадщини, пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що археологічний об`єкт культурної спадщини - це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації.

Пунктом 3 розділу Х "Прикінцеві положення" Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 34 Закону України Про охорону культурної спадщини території пам`яток, охоронних зон, заповідників, музеїв-заповідників, охоронювані археологічні території належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Таким чином, умовою належності земельної ділянки до земель історико - культурного призначення є розташування на ній об`єктів, передбачених положеннями статті 53 Земельного кодексу України, статті 34 Закону України Про охорону культурної спадщини.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено факт, що пам`ятка археології місцевого значення поселення «Кононове» взято на державний облік на підставі рішення Виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів №551 від 17.11.1980.

Крім того, відомості щодо розташування у межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1048 пам`ятки археології місцевого значення поселення «Кононове» (охоронний номер 2075-Чр) підтверджуються графічною частиною (плану) проекту роздержавлення земель КСП «Дружба». Департамент культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської ОДА у довідці від 03.10.2018 №238-П вказав про те, що спірна земельна ділянка розташована на землях історико - культурного призначення (на земельній ділянці, яка знаходиться на території Клюсівської сільської ради Сновського району (ділянка № 1 площею 39,8248 га), розташовано поселення № 2075 Чр, яке при погодженні проекту роздержавлення земель КСП «Дружба» Клюсівської сільської ради було нанесено на карту землекористування як землі історико-культурного призначення).

Факт розміщення поселення «Кононове» на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га підтверджується також схемою, складеною інженером-землевпорядником (кваліфікаційний сертифікат № 013713).

Статтею 6 Закону УРСР Про охорону і використання пам`яток історії та культури №3600-IX від 13.07.1978 до пам`яток археології віднесено городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам`яні скульптури, наскальні зображення, старовинні предмети, ділянки історичного культурного шару стародавніх населених пунктів.

Згідно статті 8 Закону УРСР Про охорону і використання пам`яток історії та культури виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам`яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам`яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам`яток історії та культури.

Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Отже, зазначена пам`ятка була і є пам`яткою культурної спадщини відповідно до Закону України Про охорону культурної спадщини, а спірна земельна ділянка, на якій розміщена пам`ятка, є землею історико-культурного призначення.

Статтею 17 Закону України Про охорону культурної спадщини №1805-ІІІ урегульовано питання суб`єктів права власності на пам`ятки. Згідно частини 1 та 2 цієї статті, пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. У свою чергу, частина 6 вказаної норми визначає, що землі на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.

Отже, діюче законодавство безальтернативно визначає для пам`яток археології та земель, на яких вони розташовані, єдину форму власності - державну, а у випадку, якщо така земельна ділянка не перебуває у державній власності, - остання підлягає обов`язковому вилученню або викупу державою.

Згідно зі ст. 34 Закону України Про охорону культурної спадщини території пам`яток, охоронних зон, заповідників, музеїв-заповідників, охоронювані археологічні території належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Враховуючи принцип використання земельних ділянок за цільовим призначенням (ст.96 Земельного кодексу України), на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню.

Як встановлено судом, на земельній ділянці площею 39,8248 га кадастровий номер :03:000:1048 знаходиться об`єкт культурної спадщини, пам`ятка археології місцевого значення поселення «Кононове», взята на державний облік згідно рішення Виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів №551 від 17.11.1980, на підставі положень діючого на той час законодавства.

З огляду на наведені обставини земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га протиправно вибула із державної власності, оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться пам`ятка археології, не підлягає передачі з державної до комунальної або приватної власності.

За приписами положень ст. 20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Судом враховано той факт, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області погодивши технічну документацію щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, а отже усвідомлювала, що на спірній земельній ділянці знаходиться охоронна зона саме навколо об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології. Відповідач також знав про вказаний факт, що підтверджується додатком до акту приймання-передачі від 21.12.2018, де зазначено про обмеження у використанні земельної ділянки та вказано Охоронна зона навколо об`єкту культурної спадщини, з зазначенням площі: 39,8248 га (а.с. 53).

Таким чином, достеменно знаючи про знаходження на спірній земельній ділянці пам`ятки археології та імперативні норми статті 17 Закону України Про охорону культурної спадщини про перебування землі, на якій розташовані пам`ятки археології, виключно у державній власності, відповідач та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області усвідомлено вчинили неправомірні дії щодо передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність.

Закон України Про охорону культурної спадщини №1805-ІІІ від 08.06.2000 (набув чинності 12.07.2000) є спеціальним нормативним актом у відношенні до Земельного кодексу України №2768-ІІІ від 25.10.2001 (набув чинності 01.01.2002).

Частина 1 статті 54 Земельного кодексу України передбачає, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Дана норма встановлює загальне правило відносно форм власності земель віднесених за цільовим призначенням до категорії земель історико-культурного призначення. Натомість спеціальна норма, закріплена в статті 17 Закону України Про охорону культурної спадщини, передбачає виключення із загального правила, за змістом якої землі на яких розміщенні пам`ятки археології перебувають виключно в державній власності.

За висновком суду до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення спеціального законодавчого акту Закону України Про охорону культурної спадщини №1805-ІІІ від 08.06.2000.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Прокурором заявлені вимоги до Сновської міської ради про усунення перешкоди власнику - державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:1048, площею 39,8248 га, шляхом зобов`язання Сновську міську раду Корюківського району Чернігівської області () повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації ().

Отже, вимога прокурора є різновидом негаторного позову та відповідає способу захисту, передбаченому статтею 391 ЦК Украі?ни та пунктом б частини третьої? статті 152 ЗК Украі?ни.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частині 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним з яких є відновлення становища, що існувало до порушення.

Обраний спосіб захисту має забезпечити ефективне поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів, або попередити їх порушення на майбутнє.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні за змістом висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти встановлене законом, тому не потребує доказування правового титулу.

У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Предмет негаторного позову становить вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

У постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту в негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №927/1206/21 наведені висновки про те, що зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, потрібно розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави; у такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку доцільно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Повернення у власність держави спірної земельної ділянки має легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом землі.

Суспільний інтерес у поверненні спірної земельної ділянки у власність держави спрямований на задоволення соціальної потреби у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права на землі історико-культурного призначення, недопущення зміни цільового призначення таких земель та їх передання у приватну власність.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника, відтак позов у частині зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку кадастровий номер :03:000:1048, площею 39,8248 га державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації, підлягає задоволенню.

Щодо скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами статті 79-1 цього кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області земельна ділянка площею 39,8248 га кадастровий номер :03:000:1048 зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі розробленої та погодженої у відповідності до вимог чинного законодавства технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення як землі сільськогосподарського призначення із видом обмеження у використанні - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини.

Згідно з даними, які містяться у Державному земельному кадастрі, цільове призначення -землі запасу; -землі сільськогосподарського призначення (а.с. 90).

Такі відомості про цільове призначення спірної земельної ділянки суперечать правовому режиму ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки, за законом, такий правовий режим пов`язаний із фактом перебування на ділянці пам`ятки археології.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.07.2019 у справі №813/4701/16, від 22.10.2021 у справі № 160/7922/20, зазначивши, що земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення за фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури. Неприйняття міською радою рішення про зміну цільового призначення цієї земельної ділянки та приведення його у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки, за законом, такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури, а не рішенням органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України Про державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Враховуючи викладене для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі.

При цьому скасування державної реєстрації земельної ділянки є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки. Зважаючи на те, що спір стосується прав на земельну ділянку, а не оскарження рішень чи дій державного реєстратора, він не вважається таким, що порушує права третіх осіб на земельну ділянку, тому залучення реєстратора до участі у справі як співвідповідача не вимагається.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №361/4307/16.

Отже, вимога про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки заявлена прокурором до належного відповідача.

З огляду на зазначене, скасування державної реєстрації земельної ділянки є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки, а тому вимога прокурора про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі.

Усі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Керуючись ст.123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Зобов`язати Сновську міську раду Корюківського району Чернігівської області (, вул. Незалежності, 19, м. Сновськ, Чернігівська область, 15200) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га державі в особі Чернігівської обласної (військової) державної адміністрації (вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000, ).

3.Скасувати в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1048 площею 39,8248 га.

4.Стягнути з Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області (, вул. Незалежності, 19, м. Сновськ, Чернігівська область, 15200) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору.

5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 31.10.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/