ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р. Справа№ 920/1061/23(589/3956/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представника позивача Рекуна С.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року

у справі №920/1061/23(589/3956/23) (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до ОСОБА_1

про стягнення 4088,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" звернулось до Шосткинського місьрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 4 088,53 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу в опалювальний період з 2021 року по 2022 року та з 2022 року по 2023 рік, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, показанням теплового лічильника на загальну суму 4 088,53 грн.

Відповідачем, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2024 справу №589/3956/23 за позовом ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" передано на розгляд Господарського суду Сумської області в межах справи №920/1061/23 про банкрутство ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/1061/23 (589/3956/23) позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"4088,53 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року до 30.06.2023 року та 2 684,00 грн. судового збору.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу надавались та ним споживались житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії для опалення місць загального користування, однак оплата здійснена не була.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року у справі №920/1061/23(589/3956/23) та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

За твердженням скаржника, в матеріалах справи відсутні докази та факти надання послуг з постачання теплової енергії для опалень місць загального користування, їх отримання та споживання відповідачем, а відтак нарахована заборгованість є неправомірною.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - ОСОБА_2, судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В. поновлено строк для подання апеляційної скарги; звільнено скаржника від сплати судового збору; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року у справі №920/1061/23(589/3956/23) у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

04.07.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення щодо окремого питання.

16.07.2024 року від скаржника надійшла відповідь на додаткові пояснення позивача.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 рішенням Вищої ради правосуддя від 13.08.2024 року витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024 року для розгляду справи №920/1061/23(589/3956/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 02.09.2024 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу 920/1061/23(589/3956/23) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року та призначено її до розгляду на 17.10.2024 року за участі повноважних представників учасників провадження у справі.

10.10.2024 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" надійшла заява про участь його представника в судовому засіданні, призначеному на 17.10.2024 року, в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

У зв`язку із перебуванням судді Пантелієнка В.О у відрядженні, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 року для розгляду справи №920/1061/23(589/3956/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В.,Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 15.10.2024 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №920/1061/23(589/3956/23) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року, а також задоволено заяву позивача про участь його представника ОСОБА_3 в судовому засіданні 17.10.2024 року в режимі відеоконференції задоволено.

Представник ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в судовому засіданні 17.10.2024 в режимі відеоконференції проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач або його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвалит суду до електронного кабінету його представника ОСОБА_4 . Клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

17.10.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тобто позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ.

ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в опалювальні періоди 2021-2022 роки та 2022-2023 роки надавало послуги з постачання теплової енергії, у тому числі для багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки ТОВ "Броусс-ЖЕК" від 21.07.2023 у квартирі №9 вищевказаного будинку, опалювальна площа якої 63,3 кв.м, зареєстрований ОСОБА_1 . Крім того вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою про реєстрацію місця проживання осіб наданих Сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР.

З обігової відомості по рахунку № 87689 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що в період з листопада 2021 року по червень 2023 року за вказаною адресою здійснювалися щомісячні нарахування за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідачі є індивідуальними споживачами в розумінні Закону.

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Так п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону, у системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Згідно з ч.7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" http://shkhaer.coni.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl 01.10.2021 та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua, тобто договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору надсилали на адресу позивача рішення про обрання моделі договірних відносин.

Таким чином, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019 (далі Правила) відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика 315).

Згідно з п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу).

У період з 01.11.2021 по 30.04.2022 нарахування споживачам, що мають квартири з індивідуальним опаленням здійснювалося відповідно п. 2 Розділу ІІІ Методики розподілу, розрахунок додано до позовної заяви.

28.01.2022 набрали чинності зміни до Методики розподілу в частині визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення.

Оскільки у позивача відсутні дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, нарахування за період з 01.10.2022 по 30.03.2023 здійснювалося за п. 8, 9 Розділу ІV Методики розподілу в редакції змін, що набрали чинності 28.01.2022.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період: листопад 2021 року - червень 2023 року, що підтверджується актами приймання теплоносія від 22.10.2021 та від 02.11.2022 та актами перевірки роботи системи опалення від 23.10.2021 та від 02.11.23, засвідчені підписами представників позивача та споживачем, показаннями теплового лічильника на загальну суму 3 444,93 грн.

Відповідачем, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що являє собою прострочення відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 Договору передбачено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.

Відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданої послуги з постачання теплової енергії, виникла заборгованість в сумі 3444,93 грн. перед позивачем за Договором, що є порушенням майнових прав та інтересів останнього.

Враховуючи, що відповідачем заборгованість погашено не було, позивач звернувся з позовом до суду.

За ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 222 ГП України передбачено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по АДРЕСА_1 встановлено, що 22.10.2021 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по АДРЕСА_1.

Згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2021-2022 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по АДРЕСА_1 встановлено, що 02.11.2022 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по АДРЕСА_1.

Згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2022-2023 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи наявні копії показань теплового лічильника житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач не розрахувався за послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Факт отримання теплової енергії в спірному періоді скаржником в апеляційній скарзі заперечується у зв`язку з відсутністю договірних відносин з постачальником теплової енергії.

Колегія суддів відхиляє аргументи відповідача в частині відсутності між сторонами укладеного договору на постачання теплової енергії, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві, так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як вже було зазначено вище, текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 01.10.2021.

Так, позивач зазначав, що протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу останнього від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.

Таким чином, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Наведені обставини відповідач не спростував ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному господарському суді, при цьому, відключення житлового приміщення відповідача, що розташоване в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ним площі.

Слід наголосити, що саме співвласники повинні спільно вирішувати питання щодо внутрішніх мереж і систем опалення, утеплення належного їм будинку тощо, надаючи завдання обслуговуючому підприємству, а не навпаки.

Зі змісту доданих до позовної заяви та наявних у матеріалах справи актів приймання теплоносія та перевірки роботи системи опалення вбачається, що їх складено та підписано контролером СНР і КРК та ТМ, з боку споживача - директором ТОВ "Броусс-ЖЕК" ОСОБА_5, видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів та який є виконавцем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Більш того, 26.03.2024 позивачем суду першої інстанції надано акти, які містять дати їх затвердження.

Таким чином наявні справі акти є належними доказами на підтвердження факту отримання послуг за вказаною адресою у спірний період з 01.11.2021 по 30.06.2023, що спростовує відповідні твердження скаржника.

В свою чергу, відсутність на них печатки позивача не свідчить про те, що вказані акти є неналежними. Більш того, зі слів позивача, така печатка ставиться лише на підпис директора підприємства.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фактично послуги з постачання теплової енергії до місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для мешканців будинку АДРЕСА_1 позивачем не надавались, відповідачем суду також надано не було.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, виконання позивачем своїх обов`язків відповідно до договору, а саме, надання відповідачу послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 року по червень 2023 року.

Доказів сплати боргу матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлення факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 30.06.2023, а відтак стягненню з відповідача 3444,93 грн. заборгованості.

З приводу нарахування відповідачу плати за абонентське обслуговування в сумі 643,60 грн. Колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі-індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається у тому числі з плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України.(п. 33 Правил).

Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначається методологією відповідно до вимог постанови КМУ від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг".

Відповідно до наказу ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" №263 від 01.10.2021 плата за абонентське обслуговування розрахована підприємством у розмірі 32,18 грн. на місяць/на одного абонента.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 643,60 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати за абонентське обслуговування та стягнення з відповідача 643,60 грн.

Щодо твердження скаржника про безпідставне стягнення судом з нього 2684,00 грн. судового збору на користь позивача, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то судова колегія зазначає, що згідно ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати позивача покладаються на відповідача.

При цьому, наведена норма ГПК України не звільняє відповідачів від відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

У даній справі ОСОБА_1 вступає у статусі відповідача та при розгляді справи в суді першої інстанції не був платником судового збору.

А тому, правомірним в даному випадку є покладення на ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем при поданні позовної заяви у зв`язку із неправомірними діями відповідача.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а посилання апелянта на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року у справі №920/1061/23(589/3956/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 року у справі №920/1061/23(589/3956/23) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 28.10.2024 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх