УХВАЛА

29 жовтня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/2914/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Міщенка І. С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 (головуюча - Тищенко А. І., судді: Михальська Ю. Б., Іоннікова І. А.) і рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 (суддя Спичак О. М.) у справі

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 (повний текст складено 14.10.2024) і рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі № 910/2914/24, сформована в системі "Електронний суд" 21.10.2024.

2. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху, з огляду на таке.

3. Статтею 290 ГПК України встановлені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

4. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції. Згідно ж із пунктом 2 частини другої цієї ж статті у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

5. Проте, в порушення вказаних вимог у касаційній скарзі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області не зазначено найменування суду касаційної інстанції, а також відомості щодо іншого учасника справи.

6. Крім цього, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

7. Так, частиною другою статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

8. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

9. Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального Закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

10. У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

11. При цьому, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19 при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

12. Між тим, касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, хоча і містить посилання на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, проте належним обґрунтування наявності, передбаченої згаданим пунктом підстави касаційного оскарження воно не є, позаяк скаржник не зазначає конкретної норми права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не наводить обставин справи, до яких ця норма повинна застосовуватись. Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що у касаційній скарзі наразі відсутнє належне обґрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження.

13. Посилання ж скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, які, на думку його, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати такими, що відповідають вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. Звідси і самостійною підставою для відкриття касаційного провадженні у цій справі вони не являються.

14. Також, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

15. За змістом підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

16. При цьому згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

17. Так, предметом позову у цій справі є дві немайнові та одна майнова вимоги.

18. Виходячи із положень Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання такого позову становив 9 084 грн (при цьому такий розмір визначило і сплатило Головне управління Державної податкової служби у Львівській області при поданні позову у місцевий господарський суд).

19. Звідси належний розмір за подання касаційної скарги у цій справі становить 14 534, 40 грн.

20. Натомість скаржник не додав до касаційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі, а відтак вимог ГПК України і у цій частині не виконав.

21. За приписами частини другої статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється ухвала.

22. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без руху касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області з наданням скаржнику строку на усунення виявлених недоліків.

23. Способом усунення недоліків касаційної скарги суд касаційної інстанції визначає:

1) подання касаційної скарги в новій редакції з урахуванням вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 290 ГПК України (зазначення найменування суду касаційної інстанції та відомостей щодо іншого учасника справи) та пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України (належне обґрунтування підстави касаційного оскарження);

2) подання документа на підтвердження сплати судового збору у розмірі 14 534, 40 грн на належні платіжні реквізити.

24. Реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом такі:

отримувач коштів:ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783
банк отримувача:Казначейство України (ЕАП)
рахунок отримувача:UA0026007
код банку отримувача (МФО):899998
код класифікації доходів бюджету:22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»)
призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа)
При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

За таких обставин, керуючись статтями 174, 234, 290, 292, 314 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 і рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі № 910/2914/24 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Міщенко І. С.