ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Справа№ 910/1842/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Скрипки І.М.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 10.10.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.05.2024

у справі № 910/1842/24 (суддя Людмила ШКУРДОВА)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Спецсервіс АДС"

до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Муніципальна Охорона"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Муніципальна Охорона" про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч пп. 5.1.5 та пп. 5.1.7 договору від 09.12.2022 № 88, укладеного між позивачем та відповідачем, не приймає виконані позивачем роботи та не підписує надані акти приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2) та довідки (форма КБ-3), мотивованих заперечень від їх підписання не надає, виконані позивачем роботи не оплачує, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати Комунальну організацію виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Муніципальна Охорона" прийняти фактично виконані роботи за вказаним договором шляхом підписання типових форм актів приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми №КБ-3) за грудень 2023 року на суму 1 965 429,60 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем при зверненні до суду обрано неналежний спосіб захисту, який не призводить до поновлення його порушеного права.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим судом з порушенням норм процесуального права. При цьому доводи апелянта зводяться до того, що судом першої інстанції не було дотримано строків виготовлення повного тексту рішення та необгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання позивача про долучення додаткових доказів та у клопотанні про залученні до участі у справі третьої особи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 апеляційну скаргу у справі №910/1842/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

15.08.2024 матеріали справи №910/1842/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1842/24.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024, справу №910/1842/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/1842/24. Судове засідання призначено на 10.10.2024.

05.09.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

У судове засідання 10.10.2024 з`явився представник відповідача, який надав пояснення по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом доставки процесуальних документів до Електронного кабінету, що підтверджується довідкою від 29.08.2024.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані відповідачем пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 09 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (далі - підрядник) та Комунальною організацією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Муніціпальна охорона" (далі - замовник) було укладено договір № 88 на виконання робіт по об`єкту: "Капітальний ремонт навчально-матеріальної бази з підготовки сил муніципальної безпеки та територіальної оборони за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе, 23" (1 черга).

Відповідно до п. 1.1. договору підрядник зобов`язується своїми силами і засобами та на свій ризик, в межах Договірної ціни, що наведена в розділі III договору, виконати роботи з "Капітальний ремонт навчально-матеріальної бази з підготовки сил муніципальної безпеки та територіальної оборони за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе, 23" (1 черга) за ДК 021:2015-45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (надалі - Об`єкт) за завданням Замовника та у встановлений строк здати виконання робіт Замовнику, а Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти від Підрядника закінчені роботи (об`єкт будівництва) та оплатити їх.

Відповідно до п. 1.4. договору позивач зобов`язався виконати Роботи, якість яких відповідає державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативно-правовим актам, умовам тендерної та проектно-кошторисної документації.

В подальшому, в процесі виконання договору між сторонами укладалися додаткові угоди.

Відповідно абз. 1 п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4) строки виконання робіт: до 31.05.2024 року, якщо інше не встановлено Календарним графіком виконання робіт (додаток № 2, який є невід`ємною частиною цього Договору), в якому зазначаються дати початку та закінчення всіх основних видів робіт та Об`єкта будівництва в цілому, передбачених даним Договором. Календарний графік виконання робіт складає Підрядник та передає його Замовнику для узгодження під час підписання Договору.

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 5) ціна цього договору становить 24 955 244,00 грн., у тому числі: роботи виконані до 31.07.2023 року - 4 195 928,00 грн., без ПДВ; роботи, що потребують виконання з 01.08.2023 року - 20 759 316,00 грн., в тому числі ПДВ - 3 459 886,00 грн.

Згідно з п. 3.2. (в редакції додаткової угоди № 5) сторони погодили, що сума цього Договору, яка сплачується Замовником за рахунок бюджетних коштів становить: у 2022 році - 779 901,00 грн., без ПДВ; у 2023 році - 17 275 343,00 грн., у тому числі: 3 416 027,00 грн. без ПДВ. та 13 859 316 грн., з ПДВ.; у 2024 році - 6 900 000,00 грн., з ПДВ.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розрахунки за виконанні Роботи відповідач здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акти приймання виконаних будівельних робіт готує позивач і передає їх для підписання відповідачу у строк не пізніше 20-го числа звітного місяця в паперовому вигляді та на електронному носії (в програмному комплексі їх складання - АВК).

Пунктом 19.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.06.2023 року) передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2024 року, а у випадку невиконання сторонами зобов`язань, передбачених договором - діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору підрядником виконувалися роботи на об`єкті, а замовником оплачувалися ці роботи.

Акт виконаних робіт за грудень 2023 року на суму 1 965 429,60 грн відповідачем не підписано та не оплачено.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з позовом про зобов`язання відповідача прийняти фактично виконані роботи за договором підряду від 09.12.2022 №88, шляхом підписання типових форм актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за грудень 2023 року на суму 1 965 429, 60 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за змістом якої цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтями 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що між сторонами виникли та склалися правовідносини у сфері виконання підрядних робіт.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За частинами першою-четвертою статті 849 цього Кодексу замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853 ЦК України).

Стаття 882 ЦК України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Правова позиція щодо застосування судами частини четвертої статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та інших. Цей висновок полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти фактично виконані роботи за договором №88 від 09.12.2022 шляхом підписання типових форм актів приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми №КБ-3) за грудень 2023 року спрямована на отримання позивачем коштів у сумі 1 965 429,60 грн, тобто метою звернення даного позову є те, щоб відповідач розрахувався за роботи за вказаним договором.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що неприйняття відповідачем виконаних робіт та не підписання Акта виконаних робіт за грудень 2023 року обумовлене неякісним та неповним виконанням робіт обумовлених договором, у зв`язку з чим відповідач неодноразово відмовляв позивачу в підписанні Акту та повертав документацію на доопрацювання і оформлення відповідно до вимог договору, а також вимагав усунути всі недоліки у роботах, на підтвердження чого до матеріалів справи додано листи №№ 079/110-26 від 05.01.2024, 079/110-141 від 23.01.2024 та №№ 079/110-213 від 05.02.2024, 079/110-355 від 29.02.2024.

Відповідно до ч. 6 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об?єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Матеріали справи не містять та суду не надано доказів як усунення позивачем виявлених відповідачем недоліків, так і доказів прийняття відповідачем робіт за договором від 09.12.2022 № 88 за грудень 2023 року на суму 1 965 429,60 грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога підписати акти приймання-передачі робіт не може бути предметом позову, оскільки такі акти є підтвердженням наявності чи відсутності фактів передачі однією стороною та прийняття іншою стороною предмета договору. Тобто такі акти є лише доказом виконання сторонами обов?язків за договором, а їх підписання не може розглядатись як окремий обов?язок щодо виконання сторонами договірних зобов?язань.

Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов?язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Акти ж приймання-передачі товару та надання послуг підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Отже, вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди відкривають провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов?язання утриматись від їх вчинення. У той же час, заявлена позивачем вимога про зобов?язання відповідача підписати спірні акти прийому-передачі виконаних робіт та довідок не призводить до поновлення порушеного права та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

За правовідносин, що склалися між сторонами, належним способом захисту є стягнення з відповідача коштів, зі звернення до суду з таким предметом позову предметом дослідження буде реальність виконання позивачем робіт за договором від 09.12.2022 № 88.

Таким чином, наведена вимога позивача не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення його порушеного права.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо посилань апелянта, наведених в апеляційній скарзі, відносно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: порушення строку виготовлення повного тексту рішення, незазначення під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення норм процесуального закону, керуючись якими суд прийняв рішення, нероз`яснення особливостей перебігу процесуального строку на подання апеляційної скарги, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Частиною першою статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

В частині третій означеної статті зазначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи що, наведені апелянтом порушення норм процесуального права, не підпадають під перелік порушень, визначений ч. 3 ст. 277 ГПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, отже не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. До того ж останні жодним чином не впливають на правильність ріщення, та не порушують права сторін.

Стосовно тверджень апелянта, викладених в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання позивача про долучення додаткових доказів та у клопотанні про залучення до участі у справі третьої особи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною восьмою вказаної статті визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи що позивачем було подано додаткові докази разом із відповіддю на відзив, без наведення жодного обґрунтування причин пропуску строку на їх подачу разом з позовом, місцевий господарський суд правомірно відмовив у долученні відповідних доказів до матеріалів справи.

Також не знайшли свого відображення доводи позивача про необґрунтовану відмову суду першої інстанції про залучення до участі у справі третьої особи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених вище.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та ухвалив законне обґрунтоване додаткове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 28.05.2024 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі №910/1842/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС".

Матеріали справи №910/1842/24 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 28.10.2024 після виходу з відпустки головуючого судді Коробенка Г.П. та судді Кравчука Г.А.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді І.М. Скрипка

Г.А. Кравчук