ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" жовтня 2024 р. Справа №914/2693/23(914/3478/23)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Малех І.Б.,

Гриців В.М.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

за участі представників сторін:

від позивача: Скрипник С.В.;

від відповідача: Бородін Т.В.;

розглянувши відвід колегії суддів Панова І.Ю., Малех І.Б., Гриців В.М. б/н б/д (вх. №01-04/7049/24 від 22.10.2024)

у справі №914/2693/23(914/3478/23) (суддя Чорній Л.З.)

за позовом ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 , м. Харків

про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.06.2021 року

в межах провадження у справі №914/2693/23

за заявою: ОСОБА_1

про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.06.2024 у справі №914/2693/23(914/3478/23) відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.06.2021.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга б/н від 03.07.2024 (вх. №01-05/1899/24 від 04.07.2024) сформована у системі "Електронний суд". В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2024 у справі №914/2693/23(914/3478/23) повністю та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов, визнати недійсним односторонній правочин - заяву ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 від 10 червня 2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно якої припинились зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по сплаті 3% річних у сумі 82 426,42,00 грн. та сплаті 344 350,23 грн. інфляційних втрат.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.07.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Малех І.Б. та Гриців В.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 03.07.2024 (вх. №01-05/1899/24 від 04.07.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2024 у справі №914/2693/23(914/3478/23).

Ухвалою суду від 19.08.2024 призначно розгляд справи на 24.09.2024.

Ухвалою суду від 24.09.2024 відкладено розгляд справи на 22.10.2024

22.10.2024 в судовому засіданні представником відповідача заявлено відвід б/н б/д (вх. №01-04/7049/24) колегії суддів Панова І.Ю., Малех І.Б., Гриців В.М.. Клопотання обґрунтовано тим, що дана колегія суддів у суміжній справі (914/2693/23(914/1464/23)) щодо тих самих обставин зробила протилежний висновок. На думку заявника це свідчить про ознаки вибіркового правосуддя та упередженості до відповідача.

Колегія суддів, вийшовши із нарадчої кімнати, вирішила залишити без задоволення подане клопотання з огляду на наступне.

За приписами частин другої та третьої статті 38 ГПК України судді може бути заявлено відвід учасниками справи з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною першою статті 35 ГПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Поряд з цим, за приписами частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини від 24 травня 1989 року у справі "Хаушильд проти Данії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2000 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, а заявник таких доказів не наводить.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Як вбачається із заяви про відвід колегії суддів Панова І.Ю., Малех І.Б. та Гриців В.М., остання зводиться до незгоди з процесуальними діями суддів. На думку заявника, суд за участі цієї самої колегії при подібних тотожних обставинах у справі №914/2693/23(914/3474/23) робить зовсім протилежний висновок, чим суперечить своєму ж висновку викладеному у справі №914/2693/23(914/1464/23), в чому заявник вбачає ознаки вибіркового та упередженості до особи відповідача.

Колегія суддів вважає, що заявник в даному випадку наводить власні доводи щодо рішень суду по суті та надає власну оцінку правовідносинам, що сталися, що виходячи із вимог ч. 4 ст. 35 ГПК України не є підставою для відводу.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника про наявність обставин, які можуть вплинути на неупередженість та викликати особисте неприязне ставлення, а доказів, які б підтвердили вказаний факт, заявниками не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №908/2349/14 вказано, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, а заявник таких доказів не наводить. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Заявником не доведено, що обставини, які наведені ними в заяві про відвід, можуть вплинути на неупередженість або об`єктивність колегії суддів Панова І.Ю., Малех І.Б. та Гриців В.М. під час розгляду даної справи.

Обставини для відводу, вказані у п.п. 1-5 ч.1 ст. 35 ГПК України, ст. 36 цього кодексу, в даному випадку, судом не встановлені.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ч. 3 ст. 39, ст. ст. 35, 36, 38, 39, 234, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника відповідача Бородіна Т.В. б/н б/д (вх. №01-04/7049/24 від 22.10.2024) про відвід колегії суддів Панова І.Ю., Малех І.Б., Гриців В.М.. від розгляду справи №914/2693/23(914/3478/23) - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.10.2024.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Малех І.Б.

Гриців В.М.