ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1725/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 (повний текст складено 05.08.2024)

по справі №916/1725/24

за позовом Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про стягнення 97 799,23 грн,

(суддя першої інстанції: Г.Є. Смелянець, дата та місце ухвалення рішення: 31.07.2024, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка,29),

У квітні 2024 року Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованості за Договором №802 від 09.08.2021 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади у розмірі 97799,23 грн, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем однієї із істотних умов Договору №802 від 09.08.2021, а саме: допущено заборгованість з орендної плати, а відтак, відповідач на користь позивача повинен сплатити заборгованість з орендної плати за Договором №802 у розмірі 97799,23 грн відповідно до розрахунку орендної плати №51 від 25.01.2024.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради задоволено частково; стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість у розмірі 1657,18 грн та судовий збір у розмірі 41,54 грн; у решті позову було відмовлено.

Суд у своєму рішенні зазначив, що оскільки сторонами було підписано 02.11.2023 акт повернення орендованого майна, Договір оренди №802 від 09.08.2021 припинив свою дію 02.11.2023, а отже обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2022 по 23.02.2022, яка становить 11 870,32 грн.

Разом із тим, приймаючи до уваги повернення об`єкта оренди згідно акту повернення від 02.11.2023, сплачений відповідачем забезпечувальний платіж у розмірі 10 213,14 грн підлягає зарахуванню у невиконані відповідачем зобов`язання з оплати орендної плати, а саме в рахунок заборгованості відповідача з орендної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заборгованості за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 з урахуванням забезпечувального платежу становить 1657,18 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо решти позовних вимог суд посилаючись на положення Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 в редакції до 07.05.2024, тобто в редакції чинній протягом всього періоду решти заявленої до стягнення заборгованості (з 01.01.2023 по 02.11.2023), приймаючи до уваги місцезнаходження орендованого нерухомого майна м. Херсон, з огляду на те, що законодавець не пов`язує звільнення від орендної плати з окремим рішенням орендодавця, господарський суд дійшов висновку, що відповідач у період з 01.01.2023 по 02.11.2023 був звільнений від орендної плати за спірне нерухоме майно, оскільки в цей період тривав воєнний стан в Україні.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку про неправомірність нарахування позивачем заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2023 по 02.11.2023, оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 не містять обмеження щодо кінцевої дати звільнення від сплати орендної дати 31.12.2022, наявність правової конструкції але у будь-якому разі до 31.12.2022 свідчить, що така дата вказана як кінцева лише у разі припинення воєнного стану раніше 31.12.2022.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 по справі №916/1725/24 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт посилається на пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022, відповідно до якого орендарів державного та комунального майна, що використовують майно, розташоване в межах Херсонської міської територіальної громади, звільнено від сплати орендної плати у період з 24.02.2022 до 31.12.2022.

Таким чином, апелянт зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України встановлено, що орендна плата нараховується з 01.01.2023 року в 100% розмірі та підлягає оплаті з боку орендаря.

А відтак, на переконання позивача, Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) на законних підставах була нарахована орендна плата, яка в свою чергу сплачена не була, на підставі чого, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Договором №802 оренди нерухомого майна або іншого окремого індивідуально визначеного майна від 09.08.2021.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно того, що орендар мав право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця.

В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Херсонська міська територіальна громада з 01.05.2023 є територією активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

А відтак, враховуючи принцип справедливості, віднесення Херсонської міської територіальної громади з 01.05.2023 до території активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси, обмеженість строку безумовного звільнення від сплати орендних платежів до 31.12.2022, апелянт вважає, що Постанова Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022 року є не релевантною у даних правовідносинах та позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору оренди та наділяє суб`єктів господарювання у спірних правовідносинах нерівними правами, а відтак не звільняє відповідача у спірних правовідносинах від орендної плати після 31.12.2022.

Отже, на переконання заявника, нарахування орендної плати за Договорами оренди комунального майна має здійснюватися з 01.01.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 по справі №916/1725/24; вирішено розглядати апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1725/24.

28.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1725/24.

30.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими, в той час як оскаржуване рішення ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, при цьому судом вірно було застосовано норми матеріального права, дотримано норм процесуального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідач зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 не містить обмеження щодо кінцевої дати звільнення від сплати орендної плати за користування комунальним майном, а наявність правової конструкції «але у будь-якому разі до 31.12.2022» свідчить, що така дата вказана як кінцева лише у разі припинення воєнного стану раніше 31.12.2022. Таким чином, на думку відповідача, твердження апелянта, щодо нарахування орендної плати з 01.01.2023 є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання відповідача, апелянт вводить суд в оману, вказуючи в апеляційній скарзі, що Міжрегіональне управління має заборгованість перед Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради за оренду нежитлового приміщення з квітня 2021 по 02.11.2023, яка становить 96627, 22 грн, оскільки відповідно до розрахунків та претензії наданих позивачем до суду першої інстанції та які містяться в матеріалах справи вказано інший період, а саме: 01.01.2022 по 23.02.2022 та 01.01.2023 по 02.11.2023.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2021 між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (орендодавець/балансоутримувач, позивач) та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (орендар, відповідач) укладений Договір №802 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади - нежилі приміщення першого поверху №1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15, І, згідно з поверхневим планом, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. Михайлівська, 28.

Розділом І викладено змінювані умови Договору (Умови).

Відповідно до п.5.1 Умов процедура, в результаті якої майно отримано в оренду продовження без проведення аукціону Договору оренди комунального майна територіальної громади від 16.08.2016 №802.

Згідно з п.9.1 Умов орендна плата визначається відповідно до орендних ставок за використання об`єктів комунальної власності міської територіальної громади, затверджених рішенням міської ради від 28.12.2011 №499, зі змінами 5 106,57 грн. за базовий місяць оренди квітень 2021, сплачувати не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.11 Умов сума забезпечувального депозиту - 2 місячні орендні плати, але в будь-якому разі у розмірі не меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати станом на перше число місяця, в якому укладається цей договір 10 213,14 грн. без податку на додану вартість.

Згідно з п.12 Умов цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та відповідно до частини 3 ст.631 Цивільного кодексу України застосовується до правовідносин сторін, які виникли між ними до укладання цього договору, а саме: з 07.03.2021 до 07.03.2026 включно.

Відповідно до п.16 Умов співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення Договору - 100% орендної плати до бюджету Херсонської міської територіальної громади.

Розділом II Договору визначено незмінювані умови Договору.

Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець/балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у п.6 Умов.

Згідно з п.3.3 Договору орендар сплачує орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 25 числа поточного місяця.

Відповідно до п.3.4 Договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків орендодавця. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Протягом п`яти робочих днів орендодавець передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Згідно з п.3.11 Договору припинення Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Відповідно до п.4.2 Договору протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього Договору орендодавець/балансоутримувач зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим Договором і за договором про відшкодування витрат балансоутримувача за утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна.

Згідно з 4.5 Договору з метою виконання зобов`язань орендаря за цим Договором, а також за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього Договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 Умов.

Відповідно до п.4.6 Договору орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього Договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

Згідно з п.4.8 Договору орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря.

Пунктом 12.6.6 Договору передбачено, що Договір припиняється за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акту повернення майна з оренди.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №6448 від 28.08.2021 на суму 10213,14 грн про оплату забезпечувального депозиту за Договором №802 від 09.08.2021.

Листом від 03.05.2023 №236-20 у відповідь на лист відповідача від 21.04.2023 №15618/15.6-15 щодо надання роз`яснень про порядок нарахування та оплати орендної плати у 2023 році, позивач повідомив відповідача, що згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна. Проте станом на 24.02.2022 за відповідачем існує заборгованість з орендної плати, у зв`язку з чим позивач просив відповідача погасити наявну заборгованість.

У листі від 05.10.2023 відповідач просив позивача розірвати Договір оренди майна №802 від 09.08.2021 та зобов`язався товарно-матеріальні цінності вивезти до 31.12.2023.

У відповідь на лист відповідача від 05.10.2023 №40161/15.6-15 позивач листом від 11.10.2023 №811-20 повідомив, що Договір оренди №802 від 09.08.2021 з 12.10.2023 може вважатись достроково розірваним, та просив сплатити заборгованість з орендної плати, звільнити орендоване майно та повернути приміщення з ключами і підписаним актом повернення майна з оренди.

В матеріалах справи також наявний підписаний сторонами 02.11.2023 акт повернення об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від орендаря орендодавцю.

У претензії від 29.02.2024 №01-20-311-вих. позивач вимагав у найкоротший термін сплатити заборгованість з орендної плати за користування комунальним майном відповідно до договору оренди нерухомого майна №802 від 09.08.2021.

У листі від 12.04.2024 №23824/14.9-09 відповідач повідомив позивача, що за даними бухгалтерського обліку відповідача станом на 01.01.2023, 01.01.2024 кредиторська заборгованість за послуги з оренди нежитлових приміщень не обліковується, також відповідач послався на положення пп.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану, згідно з яким на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна. Окрім того відповідач просив розглянути питання щодо перерахунку орендної плати за лютий 2022 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України, та повідомив, що вважає безпідставним нарахування орендної плати за період з 01.01.2023 по 02.11.2023.

У відповідь на вказаний лист позивач листом від 22.04.2024 №01-20-555-вих., 01-20-556-вих. повідомив, що Постанова Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 набула чинності лише 01.06.2022, та оскільки станом на 24.02.2022 жодного рішення про звільнення від сплати орендної плати ані на державному, ані на місцевому рівні прийнято не було, відповідач повинен був сплачувати орендну плати за Договором оренди принаймні до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України №634, і тільки після настання цієї дати орендодавець повинен був здійснити перерахунок, зарахувавши переплату за Договором оренди у майбутні платежі. Щодо орендних платежів за 2023 рік позивач зазначив, що відповідач повинен був звернутись до позивача із пропозицією укладання додаткових угод на суму орендної плати у 2023 році. Разом з листом від 22.04.2024 №01-20-555-вих., 01-20-556-вих. позивач надіслав відповідачу розрахунок орендної плати за Договором №802 від 09.08.2021.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача з орендної плати за Договором оренди №802 від 09.08.2021 становить 96627,22 грн, з яких:

- січень 2022 6479,05 грн,

- 01.02.2022 23.02.2022 5391,27 грн,

- січень 2023 8202,70 грн,

- лютий 2023 8268,31 грн,

- березень 2023 8326,19 грн,

- квітень 2023 8451,08 грн,

- травень 2023 8467,98 грн,

- червень 2023 8510,32 грн,

- липень 2023 8578,41 грн,

- серпень 2023 8526,94 грн,

- вересень 2023 8404,56 грн,

- жовтень 2023 8449,60 грн,

- 01.11.2023 02.11.2023 567,80 грн.

Несплата відповідачем вищевказаного боргу з орендної плати стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ч. 1,2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Приписами ст. 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначалось раніше, між позивачам та відповідачем було укладено Договір №802 від 09.08.2021 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади нежилих приміщень першого поверху №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, І, згідно з поверхневим планом, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. Михайлівська, 28, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування вищезазначене нерухоме майно.

Відповідно до п.12 Умов Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та відповідно до частини 3 ст.631 Цивільного кодексу України застосовується до правовідносин сторін, які виникли між ними до укладання цього Договору, а саме: з 07.03.2021 по 07.03.2026 включно.

Згідно з приписами ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором, а орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.3.3 укладеного між сторонами Договору орендар сплачує орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 25 числа поточного місяця.

Як вже було зазначено, 02.11.2023 сторонами підписано Акт повернення об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від орендаря орендодавцю.

Вищезазначений акт підписано сторонами та скріплено печатками.

Відповідно до положень п.12.6.6 Умов, згідно з яким Договір припиняється за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акту повернення майна з оренди, приймаючи до уваги підписання сторонами акту повернення від 02.11.2023, колегія суддів зазначає, що Договір оренди №802 від 09.08.2021 припинив свою дію 02.11.2023.

Апелянт у своїй скарзі посилається на п.3.11 Договору, відповідно до якого припинення Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така заборгованість виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

У своїй скарзі апелянт переконаний, що відповідач має заборгованість перед позивачем за оренду нежитлового приміщення з квітня 2021 по 02.11.2023, яка становить 96627,22 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не сплачувалась орендна плата за період з 01.01.2022 по 23.02.2022.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу заборгованість з орендної плати за вказаний період у розмірі 11 870,32 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно доп.4.6 укладеного між сторонами Договору оренди орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього Договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

Згідно з п.4.8 Договору орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря.

Як зазначалось раніше, в матеріалах справи наявне платіжне доручення №6448 від 28.08.2021 на суму 10 213,14 грн про оплату забезпечувального депозиту за Договором №802 від 09.08.2021.

Отже, приймаючи до уваги повернення об`єкта оренди згідно Акту повернення від 02.11.2023, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сплачений відповідачем забезпечувальний платіж у розмірі 10 213,14 грн підлягає зарахуванню у невиконані відповідачем зобов`язання з оплати орендної плати, а саме в рахунок заборгованості відповідача з орендної плати.

За таких обставин, розмір заборгованості за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 (з урахуванням забезпечувального платежу) становить 1657,18 грн.

Щодо заперечень апелянта стосовно відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2023 по 02.11.2023 на загальну суму 84 756,90 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану №634 від 27.05.2022 є не релевантною у правовідносинах, які склались між позивачем та відповідачем у рамках даної справи, та позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору оренди та наділяє суб`єктів господарювання у спірних правовідносинах нерівними правами, а відтак не звільняє відповідача у спірних правовідносинах від орендної плати після 31.12.2022. Отже, апелянт переконаний, що нарахування орендної плати за договорами оренди комунального майна має здійснюватися з 01.01.2023.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що орендар мав право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця.

Разом із тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Відповідно до пп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану №634 від 27.05.2022 у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин до 07.05.2024, установлено, що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:

- фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;

- які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території).

Відповідно до пп.5 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.

Виходячи з вищезазначених положень Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 в редакції до 07.05.2024, тобто в редакції чинній протягом всього періоду решти заявленої до стягнення заборгованості (з 01.01.2023 по 02.11.2023), приймаючи до уваги місцезнаходження орендованого нерухомого майна м. Херсон, з огляду на те, що законодавець не пов`язує звільнення від орендної плати з окремим рішенням орендодавця, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач у період з 01.01.2023 по 02.11.2023 був звільнений від орендної плати за спірне нерухоме майно, оскільки в цей період тривав воєнний стан в Україні.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині, оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 не містять обмеження щодо кінцевої дати звільнення від сплати орендної дати 31.12.2022, наявність правової конструкції але у будь-якому разі до 31.12.2022 свідчить, що така дата вказана як кінцева лише у разі припинення воєнного стану раніше 31.12.2022.

Колегія суддів також звертає увагу, що на момент прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №634 від 27.05.2022 діяв наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, згідно з яким (в редакції станом на дату винесення Постанови Кабінету Міністрів України від №634 від 27.05.2022) до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, включено Херсонську область.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2022 №5152/5 внесено зміни до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5, та до вказаного переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану включено Херсонський район (крім смт Білозерка, сіл Дар`ївка, Музиківка, Станіслав, міста Херсон, села Чорнобаївка).

Наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції №5840/5 від 27.12.2022, який набрав чинності 13.01.2023.

Нового нормативно-правового акту, який визначає перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, не прийнято.

Крім того, до Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 неодноразово вносились зміни, зокрема згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №1026 від 13.09.2022, №1236 від 18.10.2022, №280 від 24.03.2023 та №35 від 16.01.2024, і в жодній із зазначених редакцій не було змінено положення пп.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022.

Вказаний підпункт Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 було змінено лише на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512, тобто лише після 08.05.2024 було виключено положення щодо звільнення від орендної плати орендарів комунального майна, яке розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану із визначеним переліком таких адміністративно-територіальних одиниць.

Приймаючи до уваги, що законодавець після втрати чинності наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, тобто після 13.01.2023, неодноразово вносив зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022, а саме на підставі Постанов Кабінету Міністрів України №280 від 24.03.2023 та №35 від 16.01.2024, та залишав редакцію підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022: на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:

- фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;

- які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території), -

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану визначений в самому підпункті 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022.

З огляду на зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1657,18 грн.

Колегія суддів також зазначає, що заявником на підтвердження аргументу апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не зазначено в чому саме полягає таке порушення, не наведено жодного доводу стосовно даного твердження, тому колегією суддів залишає такий довід апеляційної скарги без розгляду.

Окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі має бути зазначено у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

З огляду на те, що подана апеляційна скарга обмежується фактично незгодою заявника із результатами розгляду його позовної заяви та не містить посилань на порушення норм процесуального права (без жодної конкретизації) та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права - апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Згідно частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не спростовує вірних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 по справі №916/1725/24 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 по справі №916/1725/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2024 по справі №916/1725/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуюча cуддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош