Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення по справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс"
про стягнення 493 198,36 грн.
зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс"
до Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича
про визнання договору недійсним
представники сторін:
від позивача за зустрічним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;
від відповідача за зустрічним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з`явився;
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 первісний позов Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича задоволено повністю, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" на користь Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича 493 198,36 грн основного богу; 11 359,20 грн витрат на проведення експертизи та 5 918,37 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" відмовлено повністю.

До Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича 11.10.2024 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14734/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14734/23 було призначено на 05.11.2024.

Через систему "Електронний суд" 30.10.2024 (сформовано в системі 30.10.2024) до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" із запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотанням про розгляд заяви без участі представника.

У судове засідання 05.11.2024 представники учасників справи не з`явились. Позивач в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14734/23 просив суд розглядати заяву без присутності його представника.

Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що позивач та Адвокатське об`єднання «Коліт» 15.08.2023 уклали договір № 15-08-2023 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати юридичні послуги, а позивач оплатити їх вартість. В подальшому, сторони уклали додаткову угоду № 3 від 15.08.2023 до договору № 15-08-2023. Також, в матеріалах справи містяться ордери на надання правничої (правової) допомоги Фізичній особі-підприємцю Привалко Антону Валерійовичу, видані Адвокатським об`єднанням «Коліт», на підставі договору № 15-08-2023 від 15.08.2023 адвокатам Айдинян Анжелі Василіївні, Костишеній Вікторії Леонідівні , Машкіній Вікторії Миколаївні , Легкій Олені Юріївні , Кузмич Сергію Олександровичу та свідоцтва про право на зайняття останніми адвокатською діяльністю.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з пункту 2.2 додаткової угоди № 3 від 15.08.2023 до договору № 15-08-2023, вартість юридичних послуг, передбачених підпунктом 2.1 цієї додаткової угоди, становить 80 0000,00 грн. Ці послуги виконавця оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок виконавця упродовж 10 днів після набрання законної сили рішення першої інстанції.

Відповідно до акту приймання-передачі надання послуг № 31 від 08.10.2024 загальна вартість робіт (послуг) наданих Адвокатським об`єднанням «Коліт» позивачу за підготовку та подачу позовної заяви до суду, а також, представництво інтересів в суді у цій справі, становить 80 000,00 грн.

Таким чином, матеріали справи містять документи, які свідчать про надання правової допомоги та її вартість.

За приписами статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У той же час, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зазначене клопотання було заявлено відповідачем за первісним позовом в своїй заяві від 30.10.2024. Відповідно до змісту заяви, останній стверджує, що акт приймання-передачі надання послуг № 31 від 08.10.2024 не містить інформації щодо часу, витраченого на надання професійної правової допомоги клієнту. Також, відповідач за первісним позовом вважає, що доказів на підтвердження складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг також до суду не подано. З огляду на це, а також, враховуючи, на його думку, не співмірність розміру понесених позивачем за первісним позовом витрат та ціні позову, просить суд обмежити розмір нарахування витрат на правову допомогу не більше ніж 15 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що за приписами частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача за первісним позовом у розмірі 80 000,00 грн є співрозмірні складності справи та розміру позовних вимог.

Одночасно судом ураховано кількість та обсяг підготовлених представниками позивача за первісним позовом процесуальних документів та тривалість розгляду справи судом.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення 08.10.2024 у справі №910/14734/23, в свою чергу 11.10.2024 через систему "Електронний суд" позивач за первісним позовом подав до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення та докази, що підтверджують судові витрати.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про дотримання представником позивача за первісним позовом строків для подання до суду доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача за первісним позовом.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача за первісним позовом у розмірі 80 000,00 грн є співрозмірні до предмета спору та ступеню складності справи.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у відсоткову співвідношенні до суми задоволених позовних вимог, а саме: 10 % від ціни позову, що становить 49 319,84 грн.

Керуючись приписами статей 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка 12; ідентифікаційний код 33447399) на користь Фізичної особи-підприємця Привалка Антона Валерійовича ( АДРЕСА_1 , квартира151; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 49 319,84 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4.Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту - 06.11.2024.

Суддя Кирилюк Т.Ю.