РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/605/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Поп`юк Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, у якій

позивач - Державне підприємство "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ",

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД",

про стягнення 119 372 730, 91 грн, з яких 55 520 692, 69 грн - заборгованість за договором № 469/03/22 від 08.03.2022, 16 886 323, 35 грн - інфляційні втрати, 2 581 430, 74 грн - 3 % річних, 39 647 950, 75 грн - пеня, 4 736 333, 38 грн - штраф,

за участю:

представника позивача - Франюка А. В.,

представниці відповідача - Кузмічової Т. В.,

ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.

1.1. ДП "Гарантований покупець" звернулось з позовом до ТОВ "Прикарпатенерготрейд" про стягнення 119 372 730, 91 грн, з яких 55 520 692, 69 грн - заборгованість за договором № 469/03/22 від 08.03.2022, 16 886 323, 35 грн - інфляційні втрати, 2 581 430, 74 грн - 3 % річних, 39 647 950, 75 грн - пеня, 4 736 333, 38 грн - штраф.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1. Форма судочинства.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 03.07.2023 суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

2.2. Зміна складу суду.

Для розгляду цієї справи було визначено суддю Ткаченко І. В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2023).

У зв`язку із звільненням судді Ткаченко І. В. з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області за приписами ст. 32 ГПК України здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи і визначено для розгляду справи суддю Малєєву О. В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023).

Зміна складу суду відбулася на стадії розгляду справи по суті. Відповідно до абз. 2 ч. 14 ст. 32 ГПК України, враховуючи подання позивачем клопотання від 13.09.2023 №15/3432 (вх. №10876/23 від 18.09.22023) про повернення до стадії підготовчого провадження і зупинення провадження у справі, суд визнав необхідним повторно провести підготовче провадження (ухвала від 26.12.2023).

2.3. Зупинення провадження.

В підготовчому засіданні 18.01.2024 за заявою позивача суд залишив без розгляду його клопотання від 13.09.2023 №15/3432 (вх. №10876/23 від 18.09.2023) про зупинення провадження у справі до вирішення в касаційному порядку справи № 911/1359/22.

В цьому ж судовому засіданні представниця відповідача заявила аналогічне усне клопотання про зупинення провадження у справі до формування ОП КГС ВС правового висновку щодо застосування пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 у справі № 911/1359/22.

Суд згідно з ухвалою від 18.01.2024 вказане клопотання задовольнив і зупинив провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 911/1359/22.

Відповідно до ухвали від 04.06.2023 провадження у справі було поновлено.

2.4. Розгляд клопотань сторін.

2.4.1. Заява позивача про повернення на стадію підготовчого провадження та про зменшення позовних вимог від 26.07.2024 №15/4275 (вх. № 12172/24 від 26.07.2024).

Враховуючи правову позицію ОП КГС ВС у справі № 911/1359/22 щодо застосування пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, позивач заявив про зменшення позовних вимог на суму пені (39 647 950, 75 грн) та штрафу (4 736 333, 38 грн). Вважає, що є підстави розглядати вимоги про стягнення неустойки, нарахованої за період воєнного стану, вже після його скасування. Для розгляду цієї заяви просив повернутись на стадію підготовчого провадження, враховуючи правовий висновок КГС ВС, викладений в постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.

Представниця відповідача щодо задоволення вказаного клопотання заперечила, оскільки позивач мав можливість зменшити розмір позовних вимог в установлені строки.

В судовому засіданні 19.08.2024 суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження з огляду на таке.

В постанові КГС ВС від 14.03.2023 у справі № 921/174/21 зазначено, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. Колегія суддів у цій справі врахувала, що у п. 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: "Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.".

Суд встановив, що позивач подав клопотання про поновлення провадження у справі 03.06.2024, до якого долучив повний текст постанови ОП КГС ВС від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22. Після поновлення провадження у справі суд з`ясовував питання наявності заяв і клопотань у сторін в підготовчому засіданні 12.06.2024 та в судовому засіданні 26.06.2024 щодо розгляду справи по суті, до початку з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами. Заяви та клопотання у сторін були відсутні. Отже, неподання позивачем заяви про зменшення позовних вимог не обумовлювалось обставинами, які виникли вже під час розгляду справи по суті і не пов`язано з обмеженням прав позивач з боку суду чи недобросовісною поведінкою відповідача. А тому відсутні вагомі обставини, які дають можливість повернутись до стадії підготовчого провадження.

Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, то на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України суд ухвалив залишити без розгляду заяву позивач про зменшення позовних вимог.

2.4.2. Клопотання відповідача від 19.08.2024 (вх. №13192) про долучення до матеріалів справи розрахунку інфляційних втрат, здійснених з використанням інформаційної системи ЛІГА-ЗАКОН.

Клопотання мотивовано тим, що відповідач заперечив щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, проте, за зауваженням суду, свого розрахунку не подав.

Представник позивача заперечив щодо задоволення цього клопотання, оскільки відповідач не довів поважності причин пропуску строку на подання доказів.

Суд на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишив вказане клопотання без розгляду, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

2.5. Перерви в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України в судовому засіданні 26.06.2024 суд оголосив перерву до 30.07.2024 з наступним оголошенням перерви до 19.08.2024 та до 29.08.2024.

2.6. Виготовлення повного тексту рішення.

В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді та перебуванням її у черговій річній відпустці повний текст рішення складений 06.11.2024.

3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов.

3.1. Позовна заява від 22.06.2023 (вх. №7691/23 від 29.06.2023).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору купівлі-продажу електричної енергії № 469/03/22 від 08.03.2022 (зі змінами та доповненнями) позивач з березня 2022 р. до квітня 2023 р. поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 158 136 898, 48 грн (з ПДВ). Відповідач провів оплату частково грошовими коштами на загальну суму 12 141 212, 69 грн (з ПДВ), частково сторони зарахували зустрічні однорідні вимоги на загальну суму 1 090 474 993, 10 грн (з ПДВ). Заборгованість відповідача за придбану електричну енергію становить 55 520 692, 69 грн (з ПДВ). Відповідно до умов п. 7.2, 7.3. вказаного договору за прострочення оплати позивач нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 39 647 950, 75 грн та штраф у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості, що становить 4 736 333, 38 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України також просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 16 886 323, 35грн та 3% річних в розмірі 2 581 430, 74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує приписами ст. 11, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст. 174, 193 ГК України

3.2. Відзив на позов від 24.07.2024 (вх. №10984/23 від 27.07.2023).

3.2.1. Заперечує факт наявності вказаної заборгованості, зокрема за березень 2023 р. у розмірі 52 097 370, 27 грн, за липень 2022 р. у розмірі 789 978, 76 грн, за серпень 2022 р. у розмірі 2 633 343, 66 грн.

Вказує, що в межах виконання спеціальних обов`язків, а також на виконання наказів Міненерго України від 05.05.2022 № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" та від 21.03.2022 № 132 "Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальниками універсальних послуг в особливий період" між сторонами окрім договору купівлі-продажу електричної енергії № 469/03/22 від 08.03.2022 також був укладений договір № 2308/02/21 від 08.03.2022, за умовами якого відповідач надав позивачу послугу доступності, а у позивача виникали зобов`язання з оплати такої послуги. Тобто, між сторонами виникали взаємні грошові зобов`язання. Відповідно до умов п. 4.9. - 4.11. договору № 469/03/22 від 08.03.2022 та п. 8 наказу Міненерго України від 21.03. 2022 № 132 "Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальниками універсальних послуг в особливий період" сторони оформляли акти зарахування зустрічних однорідних вимог. Проте за вказані місяці позивач без жодних обґрунтувань оформив акти зарахування зустрічних вимог на менші суми, ніж було проведено нарахування вартості електричної енергії згідно з оформленими сторонами актами купівлі-продажу електроенергії, а саме за березень 2022 р. заборгованість позивач перед відповідачем становила 141 096 179, 64 грн, а зараховано 77 857 596, 68 грн, за липень 2022 р. - 59 931 850, 84 грн, зараховано 59 141 872, 08 грн, за серпень 2022 р. - 10 222 166, 68 грн, зараховано 98 855 823, 02 грн. В інші місяці спірного періоду позивач оформляв акти зарахування зустрічних однорідних вимог з проведенням взаємозаліку на всі суми нарахування вартості електричної енергії відповідно до оформлених актів купівлі-продажу електричної енергії на підставі договору № 469/03/22 від 08.03.2022. Відмічає, що на момент оформлення зазначених актів заборгованість позивача перед відповідачем відповідно до договору №2308/02/21 від 15.09.2021 становила значно більший розмір ніж розмір грошових зобов`язань відповідача за договором № 469/03/22 від 08.03.2022, а саме за березень 2022 р. - 295 979 080, 03 грн, за липень 2022 р. - 689 318 576, 48 грн, за серпень 2022 р. - 664 231 581, 671 грн.

Згідно з листом від 11.08.2022 № 2306 відповідач звернувся до позивача щодо зарахування непогашених грошових зобов`язань. Не цей лист жодних заперечень від позивача не надходило. Пізніше листом від 26.05.2023 № 1227 відповідач ще раз звернувся до позивача щодо проведення вказаних зарахувань.

Посилається на правові позиції, викладені в постанові ВС від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19, і звертає увагу, що відповідно до ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін і за приписами ст. 202 ЦК України є одностороннім правочином. Вважає, що вказані листи є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань, який відповідає вимогам ст. 601 ЦК України. А тому незгода іншої сторони з такою заявою, її неприйняття не може бути підставою для не проведення зарахування. Стверджує, що спірні грошові зобов`язання були припиненні за вказаними заявами відповідача.

Наголошує, що зарахування зустрічних вимог є правом відповідача, і п. 4.7. договору № 469/03/22 від 08.03.2022 не містить будь-яких положень щодо надання права позивачу вирішувати, яка сума може бути погашена. Тому вважає, що проведені зарахування за вказані місяці відбулись з порушенням умов договору та п. 8 згаданого наказу Міненерго України від 21.03.2022 № 132.

3.2.2. Вказує на безпідставність нарахування пені та штрафу, оскільки спірні правовідносини між сторонами склалися відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим на них поширюється дія постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413. В п. 16 цієї постанови передбачено, на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

3.2.3. З урахуванням обставин, викладених в пп. 3.2.1. цього рішення, вважає протиправним нарахування 3% річних та інфляційних витрат, оскільки за приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

3.3. Відповідь на відзив від 03.08.2023 №15/2701 (вх. №11562/23 від 09.08.2023).

Вказує, що п. 8 наказу Міненерго України від 21.03.2022 № 132 в сукупності з положеннями п. 4.7. договору самі по собі не припиняють грошового зобов`язання, а передбачають необхідність здійснення учасниками ринку зарахувань зустрічних однорідних вимог шляхом оформлення відповідних правочинів.

Зазначає, що сторони протягом спірного періоду щомісяця укладали акти зарахування зустрічних однорідних вимог, в яких фіксувалась заборгованість відповідача перед позивачем, і відповідач шляхом підписання цих актів погоджувався з показниками розрахунків. Вперше відповідач висловив незгоду з вказаними актами лише після пред`явлення цього позову, що є ознакою суперечливої поведінки.

Заперечує, що листи відповідача від 11.08.2022 та від 26.05.2023 за своєю правовою природою є одностороннім правочином (заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог).

Не погоджується з тим, що пп.16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 є підставою для звільнення від стягнення пені та штрафу, оскільки право на стягнення пені передбачено в законах України, зокрема в ст. 549, 550 ЦК України, ст. 231 ГК України. Заборона на стягнення неустойки на рівні законів України відсутня. Відмічає, що постанова НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 є підзаконним нормативно-правовим актом, і у випадку суперечностей між законом та підзаконним нормативно-правовим актом в будь-якому випадку застосовуються положення закону як акту вищої юридичної сили.

Вважає правомірним нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки вони мають компенсаторний характер і нараховуються незалежно від вини боржника.

3.4. Заперечення від 16.08.2023 (вх. №11998/23 від 17.08.2023).

Вважає, що позивач помилково трактує його позицію як посилання на можливість автоматичного припинення зобов`язання на підставі п. 8 наказу Міненерго України від 21.03.2022 № 132 та п. 4.7. договору. Вказує, що він посилається виключно на зарахування позивачем зустрічних однорідних вимог на менші суми ніж ним було нараховано відповідачу за продану електроенергію без жодного обґрунтування таких дій. Відмічає, що незгоду з такими діями позивача висловив вперше не після подання цього позову, а в згаданих листах від 11.08.2022 та від 26.05.2023. Звертає увагу, що позивач не вказав, чому вважає ці листи незаконними. Ще раз наводить доводи про те, щодо зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, яке здійснюється за заявою однієї із сторін.

У застосуванні постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 посилається на судову практику.

Неправомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних обґрунтовує неправомірними діями позивача по штучному створенню заборгованості у спірні періоди.

3.5. Пояснення відповідача від 21.08.2023 (вх. №12174/23 від 22.08.2023).

3.5.1. Вказує, що провів контррозрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені і виявив такі розбіжності: у нарахуваннях 3% річних - 1,35 грн, інфляційних втрат - 1 486 490, 49 грн, пені 1,10 грн.

3.5.2. Відповідно до ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та з урахуванням судової практики щодо застосування вказаних норм просить зменшити розмір неустойки, інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням того, що в межах виконання спеціальних обов`язків розмір заборгованості позивача перед відповідачем значно більший ніж заборгованість відповідача перед позивачем. Станом на 16.08.2023 заборгованість позивача за договором № 2308/02/21 від 15.09.2021 становила 1 283 518 846, 16 грн. Наведені обставини призвели до виникнення заборгованості відповідача перед виробниками електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних підприємств у розмірі 465, 80 млн грн.

4. Обставини справи, оцінка доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

4.1. Між позивачем як гарантованим покупцем та відповідачем як електропостачальником на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" був укладений договір № 469/03/22 від 08.03.2022 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 25.03.2022 № 517/02/22 та від 02.03.2023 № 335/03/23 (далі - Договір) на таких умовах.

п. 1.1. Гарантований покупець зобов`язується продавати, а Електропіостачальник зобов`язується на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" купувати електричну енергію відповідно до умов цього Договору.

п. 3.1. Обсяг, погодинні обсяги купівлі-продажу електричної енергії та інші умови продажу електричної енергії визначається шляхом їх погодження за формою, яка наведена в додатку № 2 до цього Договору.

п. 3.2. Ціна на електричну енергію дорівнює ціні, що склалася на ринку на добу наперед у відповідну годину постачання.

п. 3.3. Розрахунковим періодом є календарний місяць (з 00.00 годин першого до 24.00 години останнього числа включно).

п. 4.1. Електропостачальник розраховується з Гарантованим покупцем за електричну енергію за цінами, що визначені відповідно до п. 3.2. цього Договору.

п. 4.4. Оплата за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію здійснюється Електропостачальником до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

п. 4.5. Вартість електричної енергії, придбаної Електропостачальником у Гарантованого покупця, визначається на підставі підтверджених обсягів купівлі-продажу електричної енергії (п. 3.6. цього Договору) та цін, що визначені відповідно до п. 3.2. цього Договору.

п. 4.7. На виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 Електропостачальник має право здійснити оплату Гарантованому покупцю шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань, що виникли в результаті різниці між зобов`язаннями з оплати за п. 3.1, 3.2, 4.1- 4.3 цього Договору та перерахованими грошовим і коштами на виконання п. 4.4 цього Договору, з непогашеними грошовими зобов`язаннями Гарантованого покупця, що виникли у відповідному розрахунковому періоді при отриманні послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів від Електропостачальника згідно із договором від 15.09.2021 № 2314/02/21.

7.2. У випадку оплати Електропостачальником за електричну енергію з порушенням строку оплати, передбаченого Договором, Електропостачальник сплачує Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення.

7.3. За прострочення оплати Покупцем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів Електропостачальник додатково сплачує Гарантованому покупцю штраф у розмірі 7 % від суми простроченої заборгованості.

4.2. Між сторонами з метою виконання спеціальних обов`язків у процесі функціонування ринку електричної енергії також був укладений договір № 2308/02/21 від 15.09.2021 про надання послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг, відповідно до якого відповідач як постачальник універсальних послуг зобов`язувався надавати послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а позивач як замовник зобов`язувався оплачувати вартість цих послуг на умовах і в порядку, визначеному цим договором та Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженому постановою КМУ від 05.06.2019 № 483.

4.3. На підставі Договору та згідно з актами купівлі-продажу електричної енергії позивач продав відповідачу електричну енергію в березні 2022 р. вартістю 142 096 179, 64 грн (з ПДВ), в липні 2022 р. вартістю 59 931 850, 84 грн (з ПДВ), в серпні 2022 р. вартістю 101 222 166,68 грн (з ПДВ).

Оплату за електроенергію, продану у вказані періоди, відповідач здійснив таким чином:

- за березень 2022 р. здійснив платежі на загальну суму 12 141 212, 69 грн (з ПДВ), що підтверджується реєстром банківських документів з 01.03.2022 до 12.06.2023;

- згідно з п. 4.7. Договору сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог за березень 2022 р. на суму 77 857 596, 68 грн (з ПДВ), за липень 2022 р. на суму 59 141 872,08 грн (з ПДВ); за серпень 2022 р. на суму 98 588 823, 02 грн (з ПДВ), що підтверджується актами зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.04.2022, від 18.08.2022, від 16.09.2022.

4.4. Відповідач не здійснив оплату за електричну енергію придбану в березні 2022 р. на суму 52 097 370, 27 грн, в липні 2022 р. на суму 789 978, 76 грн, в серпні 2022 р. на суму 2 633 343, 66 грн, всього на суму 55 520 692, 69 грн.

4.5. В актах зарахування зустрічних однорідних вимог (надалі Акти, Акт), всі з яких підписані сторонами, було погоджено непогашене грошове зобов`язання позивача перед відповідачем за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів згідно з договором № 2308/02/21 від 15.09.2021 та актом приймання-передачі послуг за відповідний період та непогашене грошове зобов`язання відповідача перед позивачем за купівлю електричної енергії відповідно до Договору та акту купівлі-продажу електричної енергії за відповідний період і на підставі ст. 601 ЦК України за взаємною згодою зараховано зустрічні однорідні вимоги за різні періоди на певну суму.

Так, у Акті від 14.04.2022 сторони вказали, що позивач має перед відповідачем непогашене грошове зобов`язання згідно з договором № 2308/02/21 від 15.09.2021 та актом приймання-передачі послуг від 31.03.2022 у сумі 295 979 080, 02 грн, а відповідач має перед позивачем непогашене грошове зобов`язання за купівлю електричної енергії у березні 2022 р. відповідно до Договору та акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022 на суму 142 096 179, 64 грн; відповідно до ст. 601 ЦК України сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за вказаними зобов`язаннями у сумі 77 857 596, 68 грн.

Згідно з Актом від 29.07.2022 станом на 29.07.2022 заборгованість позивача перед відповідачем 505 675 404, 27 грн, заборгованість відповідача перед позивачем 114 964 524, 93 грн, з яких за березень 2022 р. 54 886 673, 17 грн, за червень 2022 р. 60 077 851, 76 грн, зараховано 60 077 851, 76 грн (за зобов`язаннями відповідача за червень 2022 р.).

Згідно з Актом від 16.09.2022 станом на 16.09.2022 заборгованість позивача перед відповідачем 664 231 581, 67 грн, заборгованість відповідача перед позивачем 154 109 515, 71 грн, з яких за березень 2022 р. 52 097 370, 27 грн, за липень 2022 р. 789 978, 76 грн, за серпень 2022 р. - 101 222 166, 68 грн, зараховано 98 588 823, 02 грн (за зобов`язаннями відповідача за серпень 2022 р.).

В Акті від 16.08.2023 вказано, що станом на 16.05.2023 заборгованість позивача перед відповідачем 1 279 881 116, 99 грн, заборгованість відповідача перед позивачем 181 563 897, 01 грн, з яких за березень 2022 р. - 52 097 370, 27 грн, за липень 2022 р. 789 978, 76 грн, за серпень 2022 р. - 2 633 343, 66 грн, за квітень 2023 р. - 126 043 204, 32 грн, зараховано 126 043 204, 32 грн (за зобов`язаннями відповідача за квітень 2023 р.).

Викладене свідчить про те, що у всіх актах заборгованість позивача перед відповідачем була більша, а 16.08.2023 значно більша, ніж заборгованість відповідача перед позивачем. Проте сторони здійснювали зарахування не усієї суми, без чіткого дотримання часової послідовності виникнення заборгованості. Так, заборгованість відповідача за березень, липень і серпень 2022 р. не була зарахована, в той час як заборгованість, що виникла пізніше - зарахована.

4.6. Відповідач 11.08.2022 направив позивачу лист № 2306 від 11.08.2022 (експрес накладна № 2452), в якому на виконання постанови КМУ від 07.07.2022 № 775 просив зарахувати непогашене грошове зобов`язання за Договором за закупівлю електроенергії в березні 2022 р. в сумі 54 886 673, 17 грн в рахунок зменшення оплати за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за травень 2022 р. згідно з договором № 2308/02/21 від 15.09.2021 та актом приймання-передачі послуг від 31.05.2022.

Також відповідач направляв позивачу лист № 2127 від 26.05.2023 з проханням зарахувати непогашене грошове зобов`язання за Договором за закупівлю електроенергії, зокрема, в березні 2022 р. на суму 52 097 370, 27 грн, в липні 2022 р. - на суму 789 978, 76 грн, в серпні 2022 р. - на суму 2 633 343, 66 грн, на загальну суму 55 520 692, 69 грн, в рахунок зменшення оплати за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за лютий 2023 р. згідно з договором № 2308/02/21 від 15.09.2021 та актом приймання-передачі послуг від 28.02.2023.

5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії" на виконання наказу Міненерго України від 05.05.2022 № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" між сторонами як учасникам ринку електричної енергії в межах виконання спеціальних обов`язків був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії.

5.2. На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання (ст. 173, 174 ГК України).

В ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до умов Договору позивач продавав, а відповідач купував електричну енергію і зобов`язувався здійснювати оплату за неї до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

5.3. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Суд встановив, що відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за електричну енергію, придбану в березні 2022 р. на суму 52 097 370, 27 грн, в липні 2022 р. на суму 789 978, 76 грн, в серпні 2022 р. на суму 2 633 343, 66 грн, всього на суму 55 520 692, 69 грн.

5.4. Щодо тверджень відповідача про припинення спірних зобов`язань внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог суд враховує таке.

Як передбачено в ч. 3 ст. 203 ГК України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Як зазначено в постанові ОП КГС ВС від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19, заява про зарахування є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

Суд встановив, що сторони здійснювали зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором та договором № 2308/02/21 від 15.09.2021, які оформляли Актами.

Листи відповідача № 2306 від 11.08.2022 та № 2127 від 26.05.2023 суд не може оцінити як вчинення одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вони містять прохання здійснити зарахування, а не повідомлення про вчинення такої дії.

Водночас, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Той факт, що і сам відповідач не вважав зазначені листи правочинами свідчать його наступні дії: повторне прохання в листі № 2127 від 26.05.202 зарахувати заборгованість за Договором за березень 2022 р., хоча таке прохання містилось в листі № 2306 від 11.08.2022; відображення у всіх Актах, складених після направлення листа № 2306 від 11.08.2022, спірної заборгованості за березень 2022 р. Не надано також доказів і того, що ці односторонні правочини як господарська операція відображені в бухгалтерському обліку відповідача.

Суд не дає оцінку твердженням відповідача щодо можливості зарахування зустрічних вимог у спірному випадку, оскільки відповідний правочин щодо спірної суми не вчинено. Водночас, відповідач не позбавлений права заявляти вимоги про стягнення з позивача заборгованості за договором № 2308/02/21 від 15.09.2021.

5.5. Як передбачено в ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив правильність розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, які здійснені позивачем, і встановив таке.

5.5.1. У п. 4.4. Договору сторони визначили, що оплата за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію здійснюється електропостачальником до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При визначенні періоду прострочення належало врахувати приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до яких у випадку, коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач вказаних приписів не врахував.

Тому прострочення виконання грошового зобов`язання щодо оплати вартості електричної енергії виникло:

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.03.2022 з 12.04.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 30.04.2022 з 11.05.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.05.2022 з 11.06.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 30.06.2022 з 12.07.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.07.2022 з 11.08.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.08.2022 з 13.09.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 30.09.2022 з 11.10.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.10.2022 з 11.11.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 30.11.2022 з 13.12.2022,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.12.2022 з 11.01.2023,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.01.2023 з 11.02.2023,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 28.02.2023 з 11.03.2023,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 31.03.2023 з 11.04.2023,

за актом купівлі продажу електричної енергії від 30.04.2023 з 11.05.2023.

Також позивач не врахував правову позицію щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, викладену в постанові ОП КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, відповідно до якої інфляційна складова боргу не враховується за час прострочення, що менше або дорівнює половині місяця.

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок інфляційних втрат за методикою, застосованою позивачем, за допомогою інформаційно-правової системи "Прецедент" і визначив, що сума інфляційних втрат становить 13 502 318, 08 грн.

[Період прострочення №1]:

[Період прострочення №1-1]: 12.04.2022 - 13.06.2023.

[Сума заборгованості] = 52 097 370. 27 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: квіт. 2022 = 103.1, трав. 2022 = 102.7, черв. 2022 = 103.1, лип. 2022 = 100.7, серп. 2022 = 101.1, вер. 2022 = 101.9, жовт. 2022 = 102.5, лист. 2022 = 100.7, груд. 2022 = 100.7, січ. 2023 = 100.8, лют. 2023 = 100.7, бер. 2023 = 101.5, квіт. 2023 = 100.2, трав. 2023 = 100.5;

[Сукупний індекс інфляції] = 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) * 100.7:100 (лип. 2022) * 101.1:100 (серп. 2022) * 101.9:100 (вер. 2022) * 102.5:100 (жовт. 2022) * 100.7:100 (лист. 2022) * 100.7:100 (груд. 2022) * 100.8:100 (січ. 2023) * 100.7:100 (лют. 2023) * 101.5:100 (бер. 2023) * 100.2:100 (квіт. 2023) * 100.5:100 (трав. 2023) = 1.22127993.

[Інфляційне нарахування] = 52097370.27 *1.097370.27 = 11 528 102. 45 грн.

[Період прострочення №1-2]: 12.04.2022 - 28.07.2022.

[Сума заборгованості] = 9 351 909. 79 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: квіт. 2022 = 103.1, трав. 2022 = 102.7, черв. 2022 = 103.1, лип. 2022 = 100.7;

[Сукупний індекс інфляції] = 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) * 100.7:100 (лип. 2022) = 1.09930257.

[Інфляційне нарахування] = 9351909.79 * 1.09930257 -9351909.79 = 928 668. 68 грн.

[Період прострочення №1-3]: 12.04.2022 - 15.08.2022.

[Сума заборгованості] = 2 789 302. 90 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: квіт. 2022 = 103.1, трав. 2022 = 102.7, черв. 2022 = 103.1, лип. 2022 = 100.7;

[Сукупний індекс інфляції] = 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) * 100.7:100 (лип. 2022) = 1.09930257.

[Інфляційне нарахування] = 2789302.90 * 1.09930257 -2789302.90 =276 984. 95 грн.

[Інфляційні нарахування за 1 період] = 11 528 102. 45 грн. + 928 668. 68 грн. + 276 984. 95 грн. = 12 733 756. 08 грн.

[Період прострочення №2]: 11.05.2022 13.05.2022.

[Сума заборгованості] 92 450 254 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №3]: 11.06.2022 16.06.2022.

[Сума заборгованості] 81 613 017, 64 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №4]: 12.07.2022 - 29.07.2022.

[Сума заборгованості] = 60 077 851. 76 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: лип. 2022 = 100.7;

[Сукупний індекс інфляції] = 100.7:100 (лип. 2022) = 1.00700000.

[Інфляційне нарахування] = 60077851.76 * 1.00700000 -60077851.76 = 420 544. 96 грн.

[Період прострочення №5]:

[Період прострочення №5-1]: 11.08.2022 - 13.06.2023.

[Сума заборгованості] = 789 978. 76 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: серп. 2022 = 101.1, вер. 2022 = 101.9, жовт. 2022 = 102.5, лист. 2022 = 100.7, груд. 2022 = 100.7, січ. 2023 = 100.8, лют. 2023 = 100.7, бер. 2023 = 101.5, квіт. 2023 = 100.2, трав. 2023 = 100.5;

[Сукупний індекс інфляції] = 101.1:100 (серп. 2022) * 101.9:100 (вер. 2022) * 102.5:100 (жовт. 2022) * 100.7:100 (лист. 2022) * 100.7:100 (груд. 2022) * 100.8:100 (січ. 2023) * 100.7:100 (лют. 2023) * 101.5:100 (бер. 2023) * 100.2:100 (квіт. 2023) * 100.5:100 (трав. 2023) = 1.11095885.

[Інфляційне нарахування] = 789978.76 * 1.11095885 -789978.76 = 87 655. 13 грн.

[Період прострочення №5-2]: 11.08.2022 17.08.2022.

[Сума заборгованості] 59 141 872, 08 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (Постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №6]:

[Період прострочення №6-1]: 13.09.2022 - 13.06.2023.

[Сума заборгованості] = 2 633 343. 66 грн.

[Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: вер. 2022 = 101.9, жовт. 2022 = 102.5, лист. 2022 = 100.7, груд. 2022 = 100.7, січ. 2023 = 100.8, лют. 2023 = 100.7, бер. 2023 = 101.5, квіт. 2023 = 100.2, трав. 2023 = 100.5;

[Сукупний індекс інфляції] = 101.9:100 (вер. 2022) * 102.5:100 (жовт. 2022) * 100.7:100 (лист. 2022) * 100.7:100 (груд. 2022) * 100.8:100 (січ. 2023) * 100.7:100 (лют. 2023) * 101.5:100 (бер. 2023) * 100.2:100 (квіт. 2023) * 100.5:100 (трав. 2023) = 1.09887127.

[Інфляційне нарахування] = 2633343.66 * 1.09887127 -2633343.66 = 260 362. 03 грн.

[Період прострочення №6-2]: 13.09.2022 15.09.2022.

[Сума заборгованості]: 98 588 823, 02 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №7]: 11.10.2022 - 16.10.2022.

[Сума заборгованості] 87 186 826, 06 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №8]: 11.11.2022 15.11.2022.

[Сума заборгованості] 40 921 096, 04 грн

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №9]: 13.12.2022 15.12.2022.

[Сума заборгованості] 40 399 402,79 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №10]: 11.01.2023 15.01.2023.

[Сума заборгованості] 56 250 664, 93 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №11]: 11.02.2023 15.02.2023.

[Сума заборгованості] 38 486 998, 43 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №12]: 11.03.2023 15.03.2023.

[Сума заборгованості] 68 525 303, 16 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №13]: 11.04.2023 16.04.2023.

[Сума заборгованості] 162 932 082, 19 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

[Період прострочення №14]: 11.05.2023 15.05.2023.

[Сума заборгованості] 126 043 204, 32 грн.

Час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 по справі № 910/13071/19).

Всього 13 502 318, 08 грн (12 733 756. 08 грн + 420 544. 96 грн + 87 655. 13 грн + 260 362. 03 грн ).

Помилково нараховані інфляційні втрати на суму 3 384 005, 27 грн (16 886 323, 35 грн - 13 502 318, 08 грн).

5.5.2. Неправильне визначення початку періоду прострочення призвело до зайвого нарахування 3% річних на суму 84 771, 54 грн (за березень 2022 р. з 08.04.2022 до 11.04.2022 - 35 037, 42 грн, за червень 2022 р. з 08.07.2022 до 11.07.2022 - 14 813, 73 грн, за серпень 2022 р. з 09.09.2022 до 12.09.2022 - 24 958, 89 грн, за листопад 2022 р. з 09.12.2022 до 12.12.2022 - 9 961,50грн). Отже, 3% річних в сумі 2 496 659, 20 грн нараховані правомірно.

5.5.3. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру інфляційних втрат та річних за клопотанням відповідача з огляду на висновки щодо застосування ст. 625 ЦК України, які містяться в постанові ВП ВС від 15.09.2020 у справі № 902/417/18.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Підстави та обставини для такого зменшення суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку. Зокрема, такою підставою може бути очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Відповідач вказує на те, що в межах виконання спеціальних обов`язків розмір заборгованості позивача перед відповідачем значно більший ніж заборгованість відповідача перед позивачем. Проте, як вже було зазначено, відповідач не був позбавлений можливості заявляти вимоги про стягнення вказаної заборгованості з позивача з урахування інфляційних втрат та відсотків річних або в установленому порядку здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог. Тому визначений судом розмір інфляційних втрат та річних не суперечить принципам розумності, справедливості та пропорційності.

5.6. Щодо стягнення пені та штрафу.

В пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 (доповненим відповідно до постанови від 26.04.2022 № 413) передбачено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Щодо застосування вказаної норми ОП КГС ВС сформулювала правову позицію, яка викладена в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22.

Об`єднана палата констатувала, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі пп. 16 п. 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності. Вказано, що пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) є імперативною нормою, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії".

При цьому Об`єднана палата наголосила на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

У цій постанові зроблено висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо відмови у задоволенні позову про стягнення пені з посиланнями на приписи пп. 16 п. 1 постанови № 332.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому у спірних правовідносинах стягнення пені та штрафу у вказаний період (період воєнного стану) не допускається.

6. Висновки суду.

6.1. З огляду на викладене позов належить задовольнити частково - стягнути з відповідача на користь позивача 71 519 669, 97 грн, з яких 55 520 692, 69 грн - заборгованість за договором № 469/03/22 від 08.03.2022, 13 502 318, 08 грн - інфляційні втрати, 2 496 659, 20 грн - 3 % річних, відмовити в позові в частині стягнення 47 853 060, 94 грн, з яких 3 384 005, 27 грн - інфляційні втрати, 84 771, 54 грн - 3 % річних, 39 647 950, 75 грн - пеня, 4 736 333, 38 грн штраф.

7. Судові витрати.

7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 939 400 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.06.2023 № 560.

Інших судових витрат сторони не заявили.

7.2. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 562 821, 82 грн судового збору.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 256, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" (вул. Надрічна, буд. 4-Б, м. Івано-Франківськ, 76019, ідентифікаційний код 42129720) на користь Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 43068454) 71 519 669, 97 грн (сімдесят один мільйон п`ятсот дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень дев`яносто сім копійок), з яких 55 520 692, 69 грн - заборгованість за договором № 469/03/22 від 08.03.2022, 13 502 318, 08 грн - інфляційні втрати, 2 496 659, 20 грн - 3 % річних, а також 562 821, 82 грн (п`ятсот шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять одну гривню вісімдесят дві копійки) судового збору.

Відмовити в позові в частині стягнення 47 853 060, 94 грн, з яких 3 384 005, 27 грн - інфляційні втрати, 84 771, 54 грн - 3 % річних, 39 647 950, 75 грн - пеня, 4 736 333, 38 грн штраф.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.11.2024.

Суддя О. В. Малєєва