ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/5104/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК": Ніценко О.С.

від Фермерського господарства "ЮГ": Василюк Н.І.

від ОСОБА_1 : Василюк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі

апеляційні скарги Фермерського господарства "ЮГ", ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року, суддя в І інстанції Бездоля Ю.С. повний текст якого складено 29.07.2024, в м. Одесі

у справі №916/5104/23

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

до відповідачів:

1.Фермерського господарства "ЮГ";

2. ОСОБА_1

про солідарне стягнення 2 000 356,81 грн

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фермерського господарства "ЮГ" та ОСОБА_1 , в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 2 000 356,81 грн, з якої по кредиту 1 625 000,00 грн, заборгованість по процентах 254 735,01 грн., заборгованість по процентам (компенсація процентів за програмою Фонду розвитку підприємництва) 120 620,80 грн.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро - та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро - та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСБ від 11.08.2020, а також неналежним виконанням відповідачем-2 зобов`язань за договором поруки №1295/2020/ХОД-МСБ-П від 11.08.2020.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" відмовлено повністю; стягнуто з Фермерського господарства "ЮГ на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" 15002,68 грн судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" 15002,67 грн судового збору.

Господарський суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача-1 перед банком за договором про приєднання продовжились на строк дії форс-мажорних обставин, які почали діяти з 24.02.2022 і продовжують тривати на час видання відповідного Сертифікату регіональної ТПП, яким засвідчено Фермерському господарству "ЮГ" форс-мажорні обставини: тимчасова окупація, оточення (блокування), ведення бойових дій на території Любимівської селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області, з 24 лютого 2022 року. Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем-1 доведено наявність форс-мажорних обставин та причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором та неможливістю виконати свої зобов`язання, які, як було встановлено судом, продовжились на період тривалості дії таких обставин. При цьому, господарський суд вбачає, що з наявних розрахунків заборгованості у відповідача-1 станом на 23.02.2022 були відсутні прострочені заборгованості перед банком, які б могли стати підставою для обов`язку достроково виконати умови кредитного договору.

Таким чином, враховуючи, що станом на 23.02.2022 у відповідача-1 була відсутня заборгованість перед банком, а з 24.02.2022 у спірних правовідносинах відповідача-1 з позивачем виникли форс-мажорні обставини, то з урахуванням п.5.8 Правил спірні зобов`язання сторін продовжились, а тому зобов`язання відповідача-1 з повернення кредиту не є простроченими в тій мірі, що визначив позивач, у зв`язку з цим господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів 1625000 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 254735,20 грн. простроченої заборгованості по процентам, 120620,80 грн. поточної заборгованості по процентам (компенсація процентів за програмою Фонду розвитку підприємництва).

При розподілі судових витрат, господарський суд враховував, що станом на дату подання позову відповідачами не був отриманий відповідний сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин за спірним договором, до подачі позову не було повідомлено позивача про наявність форс-мажорних обставин, при обізнаності про наявність і дію спірного кредитного договору, за таких обставин господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник в суді з причин невчасного вчинення відповідачами дій в частині підтвердження форс-мажорних обставин.

Таким чином, суд зазначив, що судові витрати у справі, у тому числі судовий збір за подачу позову та витрати на правничу допомогу в порядку ч.9 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.

05.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК", в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 скасувати в частині відмови у солідарному стягненні з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 2 000 356,81 грн та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що наслідками настання непереборної сили є звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а не від самих зобов`язань. Форс-мажорні обставини не можуть бути підставами для зміни строків виконання договірних зобов`язань, незважаючи на те чи здійснює боржник підприємницьку діяльність чи ні.

Зазначає ,що позивачем не стягується з Відповідачів 1 та 2 неустойка (пені, штрафи) за несвоєчасне виконання ними кредитних зобов`язань, а отже положення про форс-мажорні обставини взагалі не повинні бути застосовані Господарським судом Одеської області при їх розгляді.

Позивач вважає, що застосування судом в оскаржуваному рішенні положення п. 5.8. Правил є помилковим, адже, Відповідачами 1 та 2 не надано належних та переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що в результаті настання форс-мажорних обставин кредитна заборгованість у загальному розмірі 2 000 356,81 грн. не є простроченою. Наявність в матеріалах справи № 916/5104/23 копії сертифікату № НОМЕР_1 Херсонської ТТП України від 14.02.2024 року, а також посилання на обставину перебування з 24.02.2022 року під окупацією земельних ділянок. на яких Відповідач 1 здійснював свою підприємницьку діяльність та припинення господарської діяльності, не вказують на відсутність можливості погасити кредитну заборгованість боржником, адже між Позивачем та Відповідачем 1 існують грошові зобов`язання, виконання яких має бути здійснено у визначені строки, суми та порядку, а також незалежно від наявності чи відсутності прибутку у останнього, здійснення або навпаки підприємницької діяльності. Крім того, умови Договору про приєднання та Правил не містять положення, які б вказували на те, що джерелом погашення кредитної заборгованості є лише грошові кошти, отримані Відповідачем 1 від здійснення господарської діяльності. В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що форс-мажорні обставини призвели до того, що Відповідач 1 не міг повертати кредит та нараховані проценти за його користування, починаючи з 24.02.2022 року, адже в попередні роки Відповідач 1 отримував прибутки, за рахунок яких також можна було здійснювати погашення кредитної заборгованості.

Отже, на переконання скаржника, в матеріалах справи №916/5104/23 відсутні докази, які б вказували на наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та простроченням виконання Відповідачами 1 та 2 кредитних зобов`язань за укладеними договорами.

05.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фермерського господарства "ЮГ" та ОСОБА_1 , в якій відповідачі просять рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 скасувати в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким покласти сплачені судові витрати за подання позовної заяви в сумі 30 005,35 грн на позивача. Стягнути витрати на правничу допомогу з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УкрГаз Банк на користь Фермерського господарства ЮГ в особі Голови ОСОБА_1 в сумі 40 000,00 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УкрГаз Банк на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УКРГАЗБАНК на користь Фермерського господарства ЮГ в особі Голови ОСОБА_1 понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 18 003,21 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УКРГАЗБАНК на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 18 003,21 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УКРГАЗБАНК на користь Фермерського господарства ЮГ в особі Голови Могили Віталія Анатолійовича витрати на правничу допомогу за складання, подання апеляційної скарги та захисті в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000,00 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку УКРГАЗБАНК на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за складання, подання апеляційної скарги та захисті в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржники зазначили, що умовами укладених договорів між Позивачем та Відповідачем не визначено строк та Порядок надання Сертифіката про форс-мажорні обставини, що і призвело суд першої інстанції до хибного висновку в частині вирішення розподілу судових витрат у справі № 916/5104/23. При цьому, Відповідачі при розгляді справи неодноразово наголошували на тому, що станом на 23 лютого 2022 року заборгованість по тілу кредиту та відсоткам згідно Договору № 1295/2020/ХОД-МСБ від 11.08.2020р. - відсутня, а у період з 24 лютого 2022 року разом із введенням на всій території України воєнного стану діє додатково п. 5.8 Правил, яким визначено, що зобов`язання сторін продовжились на період дії таких обставин.

Відповідачі вказують, що на стадії підготовчого провадження у період з 16.02.2024р. (судом першої інстанції долучено Сертифікат на підтвердження настання форс-мажорних обставин) по 09.05.2024р. Позивач мав можливість користуючись своїми процесуальними правами відкликати подану позовну заяву та повернути сплачений судовий збір з бюджету, враховуючи, що стороною Відповідача виконано умови п.п.5.6, 5.7 та 5.8 Правил, тобто виконано умови укладених договорів між сторонами спору. Але, Позивач навпаки розуміючи значення своїх дій та ознайомившись з усіма доказами, які надано Відповідачем на стадії підготовчого провадження, подає заяву про збільшення позовних вимог та збільшує і судовий збір.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Фермерського господарства "ЮГ", ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23, об`єднано апеляційній скарги до сумісного розгляду, призначено справу до розгляду на 22.10.2024 об 11:30 та в подальшому оголошено перерву в розгляді даної справи до 23.10.2024 о 11:50.

В засідання суду апеляційної інстанції 23.10.2024 прийняли участь представники сторін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК".

Судова колегія зазначає, що вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" ґрунтуються виключно на тому, що, на думку апелянта, наявність форс-мажорних обставин не звільняє боржника від зобов`язань, оскільки вони є підставою звільнення лише від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, яка не заявлена Банком та не може бути підставою для зміни строків виконання договірних зобов`язань, незважаючи на те, чи здійснює боржник підприємницьку діяльність чи ні.

При цьому, зі змісту наданих відповідачами пояснень вбачається, що останні не заперечують наявність боргу перед позивачем та визначеної суми боргу, відповідачі не відмовляються виконувати свої зобов`язання за укладеними між сторонами договором приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро - та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро - та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%"та договором поруки, однак вважають такий позов передчасним у зв`язку з тим, що згідно правил строк виконання зобов`язання продовжується на період настання форс-мажорних обставин.

Виходячи з цього, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу в межах цих апеляційних вимог відповідно до приписів частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 11.08.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (банк, позивач) та Фермерським господарством "ЮГ" (позичальник, відповідач-1) був укладений договір приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро - та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро - та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСБ, відповідно до якого у зв`язку з приєднанням позичальника до Правил позичальник в повному обсязі акцептує Правила, з якими позичальник ознайомився, погоджується та зобов`язується виконувати.

Відповідно до п.п. 1, 2 договору загальний ліміт кредитної лінії 2500000 грн.; кредитна лінія відкривається з 11.08.2020 по 15.03.2025 (включно); позичальник погашає кредит у строки дії ліміту відповідного періоду та в сумі перевищення фактичної заборгованості по кредиту цього періоду над лімітом кредитної лінії наступного періоду, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до договору).

Додатком №1 до договору про приєднання №1295/2020/ХОД-МСБ є графік зменшення ліміту кредитування, відповідно до якого позичальник зобов`язується виплатити банку суму кредиту, з 11.08.2020 по 15.03.2025 із зменшенням по кожному періоду по 125000 грн.

Судова колегія зазначає, що правовідносини у даній справі виникли внаслідок укладення між позивачем та відповідачем-1 договору приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСБ від 11.08.2020, який забезпечений договором поруки №1295/2020/ХОД-МСБ-П від 11.08.2020, укладеним між позивачем та відповідачами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору приєднання позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 2 500 000 грн., що підтверджується наявними меморіальними ордерами та виписками по рахунках, при цьому додатком №1 до договору приєднання визначено графік зменшення ліміту кредитування, зокрема, останній період дії ліміту з 16.02.2025 по 15.03.2025, окрім того у п.2 договору передбачено, що кредитна лінія відкривається з 11.08.2020 по 15.03.2025 (включно).

На переконання позивача, станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції сума заборгованості відповідача становила 2 000 356,81 грн, з якої по кредиту 1 625 000,00 грн, заборгованість по процентах 254 735,01 грн., заборгованість по процентам (компенсація процентів за програмою Фонду розвитку підприємництва) 120 620,80 грн, яка не була сплачено з боку відповідачів, що не заперечується учасниками справи.

Разом з цим, апеляційний господарський вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Положеннями статті 617 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі статтею 218 Господарського кодексу України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відтак, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК).

Таким чином, із зазначених норм вбачається, що чинним законодавством України передбачена можливість звільнення сторін зобов`язання від господарської відповідальності, передбаченої законом або умовами договору за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а не від виконання цих зобов`язань в цілому.

У частині першій статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

За змістом частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до приписів частини1 статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

В свою чергу надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Наявність форс-мажорних обставин у цій справі відповідачами обумовлено повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення в Україні воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває до теперішнього часу.

Судова колегія враховує, що Відповідачем-1 у справі є Фермерське господарство "ЮГ" (74822, Херсонська обл., Каховський р-н, смт Любимівка, вул. Мелітопольська, буд. 1, корп. Б, ).

Постановою Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 "Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до вказаного переліку Любимівська селищна територіальна громада Херсонської області з 24.02.2022 знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією територій України.

Також судова колегія враховує обставини особливої організаційної форми відповідача-1 (фермерське господарство, що полягає у здійсненні діяльності на земельній ділянці, яка в даному випадку є тимчасово окупованою з 24.02.2022).

В матеріалах справи міститься наказ №06осн про зупинення діяльності господарства, а також реєстр документів "звільнення з організації" за 2022 рік.

В контексті дослідження наявності чи відсутності порушення відповідачами зобов`язань за спірними договорами, слід зазначити таке.

В матеріалах справи наявні Правила надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "УКРГАЗБАНК", які містять наступні умови, зокрема:

- ці Правила регулюють відносини, які виникають між банком та позичальником протягом строку дії договору про надання кредиту; підписанням договору про приєднання позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами Правил, а також своє волевиявлення стосовно приєднання до Правил та отримання кредиту на умовах, визначених у Правилах та договорі про приєднання; приєднуючись до Правил позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених договором про надання кредиту (п.п. 1.1-1.3 Правил);

- банк надає позичальнику кредитні кошти/відкриває кредитну лінію у розмірі та на умовах, визначених договором про надання кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити комісії та проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту (п.2.1 Правил);

- банк має право: відмовитися від надання позичальнику кредитних коштів за договором про надання кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по договору про надання кредиту, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії та штрафні санкції, якщо відбулася та триває хоча б одна з наступних подій: - позичальник не виконав у строк свої зобов`язання по поверненню кредиту (його частини), в тому числі достроковому, та/або сплаті процентів, комісій, штрафних санкцій, передбачених договором про надання кредиту; - пред`явлення банком або іншою особою вимоги про дострокове погашення інших кредитів та/або боргових зобов`язань в повному обсязі, наданого(их) на підставі будь-якого іншого кредитного договору, укладеного з позичальником; - подано позов про визнання недійсними у повному обсязі чи в частині та/або неукладеними договору про надання кредиту; - фінансовий стан позичальника погіршився таким чином, що поставить під сумнів можливість належного виконання ним взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту; моніторинг виникнення цієї події проводиться банком шляхом аналізу фінансової звітності в строки, передбачені п.4.2.4 Правил; - фінансова звітність та інша інформація, що була надана позичальником банку, виявилась недійсною та/або не може бути перевірена внаслідок порушень Позичальником правил ведення такої звітності згідно з чинним законодавством України; - виявлення банком фактів використання позичальником кредитних коштів не за цільовим призначенням; - виникли будь-які обставини, або наявна оперативна інформація, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит не буде повернений своєчасно; - у разі виключення кредиту позичальника з портфеля за ініціативою Фонду розвитку підприємництва (п.3.8) (п.4.3.3 Правил);

- у відповідності до п.п. 5.6-5.8 Правил , сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), що не залежать від волі сторін, такі як: війни, військові дії, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції, валютні обмеження, інші дії держави, пожежі, повені, інші стихійні лиха або сезонні природні явища тощо, що створюють неможливість виконання стороною(ами) своїх зобов`язань, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень договору про надання кредиту на період дії зазначених обставин; доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідними компетентними органами/ організаціями, в тому числі Торгово-промисловою палатою України; виникнення форс-мажорних обставин продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін за договором про надання кредиту на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін.

Відтак, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору існування форс-мажорних обставин звільняє сторону договору саме від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а не від обов`язку виконати це зобов`язання після припинення таких обставин.

Виникнення форс-мажорних обставин продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін за договором про надання кредиту на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін.

Тобто продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21).

Отже, сторони, які вільні в умовах укладення договору, домовились про те, що у разі настання обставин непереборної сили їх зобов`язання за договором автоматично відкладаються до закінчення дії таких обставин, а тому відповідач як сторона договору має право розраховувати на застосування пункту 5.8 Правил в частині відкладення строку виконання зобов`язань щодо здійснення відповідних оплат.

Судова колегія зазначає, що як вбачається з наявних розрахунків заборгованості у відповідача-1 та не заперечується сторонами по справі, станом на 23.02.2022 були відсутні прострочені заборгованості перед банком, які б могли стати підставою для обов`язку достроково виконати умови кредитного договору.

Аргументи скаржника, що форс-мажорні обставини є підставою звільнення лише від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, яка не заявлена Банком, та не може бути підставою для зміни строків виконання договірних зобов`язань судова колегія відхиляє, оскільки у даному випадку мова жодним чином не йде про звільнення ФГ Юг від виконання кредитних зобов`язань, адже пунктом 5.8 Правил Сторони узгодили, що виникнення форс-мажорних обставин продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін за цим договором на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін.

Тобто в даному випадку позивач ототожнює різні за своїм змістом поняття, а саме: настання форс-мажорних обставин, яке звільняє від відповідальності (неустойки, пені, штрафу), про що зазначає скаржник в своїй апеляційній скарзі, та виникнення форс-мажорних обставин, яке продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін за Договором на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох Сторін, про що сторони на власний розсуд прямо домовились у пункті 5.8 Правил, користуючись принципом, передбаченим п. 3 ч. ст. 3 Цивільного кодексу України, який встановлює, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Так, як зазначалося вище, пунктом 5.8 Правил передбачено, що доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідними компетентними органами/ організаціями, в тому числі Торгово-промисловою палатою України.

У ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, єдиним документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи за зверненням відповідача видано Сертифікат Херсонської торгово-промислової палати №6500-24-0324 від 14.02.2024, яким засвідчено Фермерському господарству "ЮГ" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні; тимчасова окупація, оточення (блокування), ведення бойових дій на території Любимівської селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області, з 24 лютого 2022 року за договором приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСП від 11.08.2020, укладеним Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин з 24.02.2022 та тривають на 12.02.2024.

Тобто, у матеріалах справи наявний Сертифікат Херсонської торгово-промислової палати №6500-24-0324 від 14.02.2024, яким засвідчено настання форс мажорних обставин саме для відповідача у справі та саме за спірним договором приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСП від 11.08.2020.

При цьому, у сертифікаті зазначено про триваючий характер дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24.02.2022 та на дату їх видачі, відсутні відомості стосовно їх закінчення.

Тобто для підтвердження засвідчення таких обставин у відповідності до положень п.5.8 Правил відповідач отримав сертифікат №6500-24-0324 від 14.02.2024, який суд приймає у якості належного доказу з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, зокрема в частині продовження дії таких обставин на час звернення до суду.

Отже, судова колегія вважає, що Відповідач підтвердив належними доказами настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) згідно з пунктом 5.8 Правил, як обставин надзвичайного та невідворотного характеру, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого обов`язку за договором.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Водночас, ні положення договору приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро - та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро - та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%" в АБ "Укргазбанк" №1295/2020/ХОД-МСБ від 11.08.2020, ні положення самих Правил або договору поруки №1295/2020/ХОД-МСБ-П від 11.08.2020 не передбачають певні строки та юридичні наслідки того, що сторона не повідомила іншу сторону цього договору в строки, визначені договором, про факт настання таких обставин, та не встановлено такої умови, як те, що ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин, як на підставу відкладення строку виконання зобов`язань.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач підтвердив існування форс-мажорних обставин та повідомив про це позивача вже під час розгляду даної справи в суді першої інстанції.

Як вже було зазначено вище, судова колегія наголошує, що сукупність вищенаведених фактів однозначно вказує на істотний негативний вплив, яких зазнала господарська діяльність відповідача через настання форс-мажорних обставин.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком першої інстанції про встановлення факту наявності та доведеності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у правовідносинах відповідача-1 з позивачем за договором приєднання №1295/2020/ХОД-МСБ від 11.08.2020, а тому, приймаючи до уваги п.5.8 Правил, зобов`язання відповідача-1 перед банком за договором про приєднання продовжились на строк дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які почали діяти з 24.02.2022 і продовжують тривати на час видання відповідного Сертифікату ТПП.

Щодо доводів апеляційної скарги Фермерського господарства "ЮГ" та ОСОБА_1 , в яких останні зазначили про неправильність проведеного Господарським судом Одеської області розподілу судових витрат, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

В силу частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначила, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Наведена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 905/716/20).

Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов:

1) вирішення судом спору по суті;

2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб.

Схожі правові висновки викладено також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 927/515/21, від 25.11.2021 у справі № 904/5929/19, від 15.09.2022 у справі № 910/10159/21, додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 916/376/19.

У такому застосуванні слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи, що змусило останню звернутися за судовим захистом (вказані висновки наведені у додатковій ухвалі Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №916/1860/21).

При цьому, норма частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України є спеціальною в співвідношенні із загальною нормою частини 4 цієї ж статті, та, як наслідок, підлягає пріоритетному застосуванню.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 21.03.2023 у справі №911/813/21.

Як вже зазначалося вище, пунктом 5.8. Правил визначено, що доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідними компетентними органами/ організаціями, в тому числі Торгово-промисловою палатою України; виникнення форс-мажорних обставин продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін за договором про надання кредиту на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін.

Отже, відповідач був обізнаний, що задля продовження строку виконання взаємних зобов`язань сторін за договором про надання кредиту на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін останньому необхідно було отримати документ, виданий відповідними компетентними органами/ організаціями, в тому числі Торгово-промисловою палатою України як доказ дії форс-мажорних обставин саме щодо відповідача.

Однак, відповідач звернувся із відповідною заявою про засвідчення форс-мажорних обставин вже під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, а саме 19.01.2024, після відкриття провадження у справі.

При цьому, матеріали справи не містять доказів неможливості звернення відповідачами до ТПП з заявою про видачу відповідного сертифікату з початку повномасштабної агресії 24.02.2022, до моменту подання Банком позову у цій справі 21.11.2023, знаючи про наявність кредитного договору та відповідних зобов`язань за ним.

Крім того, з єдиного державного реєстру судових рішень вбачається наявність низки подібних справ між тими самими сторонами та за аналогічними позовами про стягнення кредитної заборгованості, що свідчить про безумовну необхідність своєчасного звернення відповідачами до ТПП з заявою про видачу відповідного сертифікату з початку повномасштабної агресії 24.02.2022 на виконання п.5.8 Правил надання кредиту клієнтам мікро - та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро - та малого підприємництва "Доступні кредити 5-7-9%".

Аналогічний підхід міститься в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч.3 ст.7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор)" вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок невчасного вчинення відповідачами дій в частині підтвердження форс-мажорних обставин за умовами п.5.8 Правил, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про покладення витрат позивача зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі на відповідача згідно з частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржників, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційних скаргах порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.

З приводу заяви представника відповідачів щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, судова колегія зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційних скарг відповідачів, витрати на правову допомогу, понесені відповідачами у відповідності до ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Щодо сплаченого судового збору відповідачами за апеляційний перегляд рішення в частині розподілу судових витрат, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Тобто, ця норма закону стосується оскарження судових рішень в частині саме позовних вимог, в той час як розподіл судових витрат (стягнення судових витрат) не є позовною вимогою, не стосується суті спору та не є рішенням по суті спору.

Судові витрати не є самостійними позовними вимогами та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо судовим збором при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Оскільки, вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а також враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на оскарження судових рішень щодо розподілу судових витрат відсутні. Зазначені висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18.

Згідно наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №0.0..1 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18003,21 грн. Згідно платіжної інструкції №0.0..1 Фермерським господарством "ЮГ" сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18003,21 грн.

У відповідності до приписів статті 6 Закону України "Про судовий збір", колегія суддів виснує, що відповідачами оскаржувалося рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 виключено в частині розподілу судових витрат, а відтак підстави для справляння судового збору за подання апеляційної скарги на вказане рішення були відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачами було надмірно сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на вказане рішення, тому слід зауважити, що відповідачі мають право на звернення з заявою про надмірно сплачений судовий збір у загальному порядку.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фермерського господарства "ЮГ", ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 у справі №916/5104/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.10.2024.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська