ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 жовтня 2024 року Справа № 903/710/24

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Королюка І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 Житлово-будівельних кооперативів, м. Луцьк

про стягнення 14 838 грн 67 коп

В засіданні приймали участь:

від позивача: н/з

від відповідача: Кушнірук А.В.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

07.08.2024 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (далі - ПАТ "СК "АРКС", позивач) до Обслуговуючого кооперативу Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 Житлово-будівельних кооперативів (далі ЛК ЖЕК №8 ЖБК", відповідач) про стягнення 14 838 грн 67 коп збитків.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2022 між ПАТ "СК "АРКС" (Страховик) та Левчук Л.І. (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна VFC0NBR-220L4PY (далі - Договір), предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . За цим Договором Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Зазначає, що 21.09.2022 стався страховий випадок, а саме вищевказане приміщення було затоплено, про що складено Акт про затоплення від 23.09.2022, в якому вказано, що залиття сталося внаслідок негерметичності в системі опалення. Цей випадок визнано позивачем страховим випадком у розумінні умов Договору та виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 14 838,67 грн. Вказує, що залиття квартири сталося через недотримання відповідачем покладеного на нього обов`язку з належного утримання внутрішніх водопровідних мереж гарячого водопостачання. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, то до нього відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки ЛК ЖЕК №8 ЖБК .

У позові просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач у відзиві послався на те, що мережі будинку АДРЕСА_2 не належали та не перебували на балансі ЛК ЖЕК №8 ЖБК в період їх обслуговування. Щодо затоплення 21.09.2022, то комісією підприємства не визначено його причини та не визначено винних осіб, оскільки затоплення квартири АДРЕСА_3 відбулося з квартири АДРЕСА_4 , мешканці якої не допустили представників підприємства у приміщення квартири для огляду та відмовилися від підписання акту. Про виникнення аварійної ситуації диспетчерська служба ЛК ЖЕК №8 ЖБК не була повідомлена і працівники підприємства її не ліквідовували, а лише на третій день (23.09.2022) власник квартири повідомив про наявність пошкоджень залиттям квартири.

Вказує, що позивачем не надано доказів, що затоплення відбулося з вини ЛК ЖЕК №8 ЖБК, як і не доведено, що витік відбувся із внутрішньобудинкової мережі. Вважає, що саме власник квартири, з якої відбулося затоплення повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, оскільки відповідальність за внутрішньоквартирні мережі покладається на власників квартир. Також вказує, що Акт від 23.09.2022, складений ЛК ЖЕК №8 ЖБК, не є актом про залиття, оскільки не відповідає п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Додатково зазначив, що причиною підтоплення квартири АДРЕСА_3 були відсутні (не встановлені, демонтовані) радіатори опалення у квартирі АДРЕСА_5 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 вересня 2024 року о 12:00 год.

Відповідач ухвалу суду отримав 12.08.2024.

Строк для подання відзиву по 28.08.2024.

27.08.2024 надійшов відзив відповідача.

Ураховуючи відсутність доказів отримання відзиву позивачем, рівність учасників судового процесу, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 09.09.2024 розгляд справи відклав на 23.09.2024 о 12 год 00 хв.

На адресу суду від відповідача надійшли клопотання від 09.09.2024 та від 20.09.2024 про долучення копії журналу реєстрації аварійних ситуацій з 18.09.2024 по 26.09.2024, про долучення заяв свідків, додаткові пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 23.09.2024 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.10.2024 о 14 год 30 хв.

03.10.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кушнірука А.В. про поновлення строку на подання доказів та приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

У судовому засіданні 03.10.2024 представник відповідача просив відкласти підготовче засідання, зазначивши, що лише 02.10.2024 між ним і відповідачем укладено договір про надання правничої допомоги по справі, тому йому необхідний час для детального вивчення матеріалів справи, подання додаткових доказів, які мають значення для повного та всебічного розгляду справи, а також надання можливості позивачу ознайомитися із доданими доказами, які подані перед судовим засіданням.

Ураховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного розгляду справи, виконання мети підготовчого провадження та реалізації сторонами їх процесуальних прав, суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 10.10.2024 о 15.30.

10.10.2024 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про поновлення встановленого строку для подання доказів, долучення до матеріалів справи, зокрема договору на обслуговування та надання послуг з утримання будинку та споруд та прибудинкової території №24 від 01.07.2013, додаткової угоди №1 від 30.09.2022, акт приймання-передачі наданих послуг, рішення ВК Луцької міської ради від 09.02.2010.

З метою повного та всебічного розгляду справи, відсутність заперечень позивача, суд протокольною ухвалою від 10.101.2024 поновив строк та долучив подані відповідачем докази до матеріалів справи.

Позивач правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника не направив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач у заяві від 10.10.2024 просить підготовче засідання проводити без участі його представника.

Ухвалою суду від 101.10.2024 закриття підготовчого провадження, призначення розгляд справи по суті на 28.10.2024 об 11 год 00 хв.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

21.01.2022 між ПАТ "СК "АРКС" (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна VFC0NBR-220L4PY (далі - Договір), предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . За цим Договором Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування (а.с. 6).

21.09.2022 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_6 , у зв`язку з чим 22.09.2022 Страхувальник ( ОСОБА_1 ) звернулася до ПАТ "СК "АРКС" із заявою про страхове відшкодування (а.с. 7).

23.09.2022 комісією у складі: заступника начальника ОСОБА_2 , сантехніка ОСОБА_3 та сантехніка Казмірука А.Т. складено акт про те, що в будинку АДРЕСА_1 трапилося затоплення 21.09.2022. Причина затоплення: залиття з систем опалення внаслідок негерметичності (а.с. 13).

Згідно із Кошторисом від 30.09.2022, складеного старшим фахівцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту складає 14 838,67 грн (а.с. 14).

На підставі вказаної заяви позивачем складено Страховий Акт №:ARХ3367401 від 30.09.2022 та виплачено страхове відшкодування у розмірі 14 838,67 грн (а.с. 15-19).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 09.02.2010 №72-1 та Додатками до нього затверджено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами м. Луцька (а.с. 103-107 на звороті).

Із Договору № 24 на обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 01.07.2013 вбачається, що ЛК ЖЕК №8 ЖБК обслуговувало кооперативний будинок АДРЕСА_2 з 01.07.2013 (а.с.98-102). З 01.10.2022 обслуговування цього будинку здійснює Обслуговуючий кооператив «Асоціація управління житловими будинками «Волинь», що слідує із відповіді на запит від 02.10.2024 №02/10-1 (а.с. 89).

06.01.2023 ПАТ «СК «АРКС» направило відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 20).

У відповідь на претензію, ЛК ЖЕК №8 ЖБК повідомило, що оскільки не з`ясовано тип мережі, з якої стався витік (внутрішньобудинкова чи внутрішньоквартирна), а також не встановлено винних осіб, то у ЛК ЖЕК №8 ЖБК відсутні правові підстави для компенсації витрат (а.с. 21).

Оскільки претензія позивача залишена без задоволення, то останній звернувся з даним позовом до суду.

Отже, судом встановлено, 21.09.2022 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_6 , про що комісією з числа працівників ЛК ЖЕК №8 ЖБК складено відповідний акт від 23.09.2022. Факт затоплення квартири та складення акта не заперечується відповідачем.

Оцінка суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування", добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За частиною другою статті 8 Закону України "Про страхування", під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком ( ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування").

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у ст. 1166 ЦК України. Згідно з ч. 1 вказаної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту ч. 2 ст. 1166 ЦК України вбачається, що обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК України).

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для правильного вирішення питання щодо стягнення відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 ЦК України суми шкоди, завданої внаслідок залиття, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Як зазначалося вище, основним доказом винуватості відповідача, на який покликається позивач, є акт комісійного обстеження від 23.09.2022 залитої квартири, яка знаходяться в будинку АДРЕСА_2 .

Суд, надавши оцінку вказаному акту вважає за необхідне зазначити наступне.

Форма і зміст акту, який повинен складатися у разі залиття чи аварії квартир, встановлено у додатку № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила).

У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті мають бути зазначені такі відомості:1) дата складання акту (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири,, з вини якого сталося залиття; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) характер залиття та його причини; 6) завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених унаслідок залиття речей та їхня орієнтовна вартість); 7) висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Таким чином, складаючи акт про залиття, комісія повинна не тільки забезпечити присутність осіб, визначених у зазначених Правилах, але і вказати всю вищевказану необхідну інформацію.

Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини». Проста фіксація «залиття з систем опалення внаслідок негерметичності» не може бути розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача.

Також комісія повинна взяти покази свідків, сусідів, які мешкають в цьому будинку.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України: у справі № 6-2125цс16 від 23.07.2017 року.

Наданий позивачем акт про залиття (аварію), що трапилась в системі опалення від 23.09.2022 складений з порушенням вимог вказаних Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки такий не відповідає зазначеній вище нормі.

Суд, зокрема, звертає увагу, що в акті не відображено прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача чи орендаря квартири, що зазнала шкоди; не відображено прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача чи орендаря квартири з вини якого сталося залиття; також відсутні дані про причини відсутності зацікавлених осіб (з боку винної сторони), присутність яких є обов`язковою; не встановлено поверх, форма власності цих квартир. Також не встановлено характеру залиття та його причини; не визначено обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

Крім того, в акті не зазначено осіб, які допустили таке залиття. Як вказує у відзиві відповідач, що залиття квартири АДРЕСА_7 , мешканці якої відмовилися допустити працівників підприємства до квартири та відмовилися від підписання акту.

Суд зазначає, що якщо відсутній доступ до квартири, з якої відбулося залиття, комісія зобов`язана забезпечити присутність свідків, однак такого зроблено не було.

Суд зазначає, що вищезазначений акт може підтверджувати факт залиття приміщення (квартири), проте не є належним доказом в підтвердження наявності вини відповідача у залитті зазначеного приміщення.

Зокрема, вищезазначений акт про залиття не містить жодної конкретизації події, внаслідок якої сталося залиття, як конкретних обставин щодо порушення саме відповідачем своїх зобов`язань, як і наявності дій відповідача або ж бездіяльності, внаслідок яких відбулось залиття квартири АДРЕСА_6 .

Саме позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідача та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною завдання збитків, які виникли у власника житлового приміщення, як безумовний наслідок такої протиправної поведінки.

Отже, суд приходить до висновку, що акт від 23.09.2022 складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 , тому не може бути прийнятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки не містить належних доказів неправомірних дій щодо залиття квартири відповідачем, а відтак, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та шкодою.

При цьому судом враховується правова позиція, викладена у Постановах ВС (зокрема, від 21.02.2018 в справі № 2-1974/11), в яких неодноразово зазначалося, що акт, який не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З налізу наведеної статті ЦК України суд приходить до висновку, що позивач повинен надати докази, що підтверджують факт завдання йому шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідач, в свою чергу, повинен довести відсутність вини у заподіянні шкоди.

Як стверджує позивач, що залиття квартири сталося через недотримання відповідачем покладеного на нього обов`язку з належного утримання внутрішніх водопровідних мереж гарячого водопостачання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає, зокрема: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку тощо.

Згідно із п. 3 Розд. 1 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219 (далі - Порядок) точка приєднання внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - трійник на відгалуженні від стояка внутрішньобудинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньобудинкової системи);

точка приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи);

точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).

Положеннями пунктів 4-7 Розділу 1 Порядку передбачено, що обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи.

Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо, та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку.

Пунктом 5.1.9. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі- Правила) визначено, що під час технічної експлуатації системи опалення необхідно: регулярно проводити профілактичні огляди і поточний ремонт системи; готувати документацію для своєчасного проведення капітального ремонту і вчасно його проводити.

Отже, чинним законодавством проведено розподіл між поняттями "внутрішньобудинкові" та "внутрішньоквартирні" системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення.

Як встановлено судом, що ЛК ЖЕК №8 ЖБК на підставі Договору № 24 від 01.07.2013 забезпечувало обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку АДРЕСА_2 з 01.07.2013 по 01.10.2022. Споживачами послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території є мешканці цього будинку.

Зокрема, у вересні 2022 року, відповідно до умов вказаного Договору, відповідачем були надані такі послуги: прибирання прибудинкової території; прибирання підвалів, технічних поверхів; технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем загального користування; дератизація; дезінсекція; обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів; освітлення місць загального користування; технічне обслуговування ліфтів. Претензій щодо до якості виконаних робіт немає (а.с. 102).

Суд встановив, що житловий будинок АДРЕСА_2 був готовий до опалювального сезону 2022-2023 р.р., що підтверджується Актом готовності до опалювального періоду від 13.09.2022, складеного ДКП Луцьктепло з участю ЛК ЖЕК №8 ЖБК (а.с. 75-76).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3.2.2., п. 3.2.4. та п.3.2.8. Договору № 24 від 01.07.2013 на обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, Споживач зобов`язаний: своєчасно інформувати виконавця про виявлення несправностей в інженерних мережах, конструктивних елементах належного йому приміщення; забезпечувати безперешкодний доступ представників виконавця з метою ліквідації аварії цілодобово; своєчасно проводити підготовку квартири та технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Натомість, як встановлено судом, що з 18.09. по 26.09.2022 повідомлень про аварійну ситуацію від мешканців будинку АДРЕСА_2 до ЛК ЖЕК №8 ЖБК, не надходило (а.с.48-50).

Ураховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами причину затоплення квартири (зокрема, чи «залиття з систем опалення внаслідок негерметичності» сталося у внутрішньобудинковій чи внутрішньоквартирній системі гарячого водопостачання та централізованого опалення), що, у даному випадку, є визначальним для встановлення відповідальної особи.

Що стосується твердження відповідача про те, що залиття квартири АДРЕСА_7 , мешканці якої відмовилися допустити працівників підприємства до квартири та відмовилися від підписання акту, суд зазначає наступне.

На підтвердження затоплення квартири АДРЕСА_3 мешканцями квартири АДРЕСА_4 , відповідач надав нотаріально посвідчені заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які були членами комісії при складанні акта від 23.09.2022 (а.с. 67-69).

Суд не приймає до уваги вказані показання свідків, адже як слідує із їх змісту, свідки не обстежували квартиру АДРЕСА_4 , а твердження про затоплення квартири АДРЕСА_3 із квартири АДРЕСА_4 ґрунтуються на їх власних припущеннях.

Крім того, суд також не бере до уваги Акт від 14.04.2023, складений комісією Обслуговуючого кооперативу «Асоціація управління житловими будинками «Волинь» (а.с. 97), про те, що причиною підтоплення квартири АДРЕСА_3 були відсутні (не встановлені, демонтовані) радіатори опалення у квартирі АДРЕСА_5 , адже такий акт не відповідає зазначеним вище вимогам, викладених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Виходячи із встановлених обставин справи, відсутність належних та допустимих доказів вини відповідача, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Така позиція суду узгоджується з постановами Верховного Суду від 21.02.2018 в справі №2-1974/11 , від 10.05.2018 в справі №465/2120/14-ц, постановою Верховного Суду України від 23.08.2017р. № 6-2125цс16.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У справі «Трофимчук проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позивач не довів факту протиправних дій (бездіяльності) відповідача і причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відтак підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні, оскільки беззаперечних доказів, які б підтвердили, що залиття сталося саме з вини відповідача, як управителя багатоквартирного будинку, а також причинного зв`язку між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками у вигляді шкоди, суду не надано.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було про їх витребування питання не порушувалося.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати понесені позивачем - залишаються за останнім та не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до Обслуговуючого кооперативу Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 Житлово-будівельних кооперативів про стягнення 14 838,67 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.11.2024.

Суддя С. В. Бідюк