ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024м. ДніпроСправа № 904/2821/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Скородумовій Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Половного Сергія Івановича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Межиріцької сільської ради, 51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, пров. Виконкомівський, буд. 1,

за участю Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області, 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, 64а, код ЄДРПОУ

про скасування рішення Межиріцької сільської ради та визнання договору оренди землі водного фонду поновленим на той самий строк і на тих самих умовах

Представники сторін:

від позивача: Половний Сергій Іванович

від відповідача: не з`явився

за участю (прокуратури): Риженко Вікторія Олегівна, посвідчення № 069939 від 01.03.2023р. (прокурор)

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Половний Сергій Іванович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Межиріцької сільської ради, в якому просить суд:

1) Визнати незаконним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради №2635-34/VIII від 12.10.2023р. щодо відмови у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20.11.2006р., укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем Половним Сергієм Івановичем;

2) Визнати договір оренди землі водного фонду, укладений 20.11.2006р. між фізичною особою-підприємцем Половним Сергієм Івановичем та Павлоградською районною державною адміністрацією площею 12,9001га для рибогосподарських потреб з кадастровим номером :01:002:0561 строком на 15 років, що зареєстрований у ПРВ "ДРФ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 21.12.2006р. за №32, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що упереджене та безпідставне рішення Межиріцької сільської ради має бути скасоване у зв`язку з тим, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме при ухваленні даного рішення Межиріцькою сільською радою не були враховані приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна на момент укладення договору). Про перехід права власності на земельну ділянку до територіальної громади позивачу стало відомо з відповіді Павлоградської РДА від № 01-17-161/0/334-22 від 24.01.2022.

Також позивач зазначає, що при ухваленні вищезазначеного рішення Межиріцькою сільською радою були порушені строки розгляду заяви позивача, які передбачені ст. 123 Земельного кодексу України та складають один місяць з моменту звернення особи із заявою. Із заявою про поновлення договору позивач звернувся до Межиріцької сільської ради 20.07.2023. Водночас, рішення про відмову сільською радою було ухвалено лише 12.10.2023, тобто майже ніж через 3 місяці, що є істотним порушенням вимог чинного законодавства України.

Крім того, позивач стверджує, що при ухваленні рішення про відмову у поновленні договору Межиріцькою сільською радою не було враховано наступні обставини: - починаючи з 2006 року з боку орендодавців та офісу водних ресурсів не було жодних зауважень з приводу користування ставком; - позивач не мав та не має заборгованості по орендній платі за ставок, що підтверджується відповіддю ГУ ДПС у Дніпропетровській області №37468/5/04-36-24-15-18 від 05.10.2023 та відповіддю Павлоградської РДА від 22.09.2023; - договір було поновлено на той самий строк і на тих самих умовах згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 36 договору; - позивач не був своєчасно повідомлений про те, що з 17.05.2024 спірна земельна ділянка була передана з державної в комунальну власність, а попередній власник земельної ділянки - Павлоградська РДА повідомила позивача про це лише наприкінці січня 2022 року; - право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Межиріцькою сільською радою лише 08.03.2023, що в свою чергу унеможливлювали останню розпоряджатись даною земельною ділянкою, в тому числі передавати в оренду тощо; - позивачем самостійно визначались податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за період 2020 - 2023 роки на загальну суму 25 651,27 грн.

Таким чином, позивач стверджує, що рішення Межиріцької сільської ради №2635-37/VIII від 12.10.2023 має бути скасоване, а договір оренди землі водного фонду, укладений 20.11.2006 має бути визнаний поновленим на той самий строк на тих самих умовах.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2024 позовну заяву фізичної особи підприємця Половного Сергія Івановича залишено без руху. Зобов`язано позивача протягом 10-ти днів з дня отримання цієї ухвали, в тому числі через систему "Електронний суд", усунути недоліки позовної заяви надавши до суду: належні докази направлення відповідачу копії додатків, що додані до позовної заяви (поіменним їх переліком в описі вкладення до листа та фіскальним чеком); докази сплати судового збору у розмірі 6 056,00грн.

До суду 08.07.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

В період з 08.07.2024р. по 19.07.2024р. суддя Панна С.П. перебувала на лікарняному.

Ухвалою суду від 22.07.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.08.2024р. о 11:30год.

09.08.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від Павлоградської окружної прокуратури надійшла заява про вступ у справу, в якій просить подальший розгляд проводити за участю Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області. Заява обґрунтована тим, що розгляд по суті справи №904/2821/24 за позовом ФОП Половного С.І. до Межиріцької сільської ради про відмову у поновленні на новин строк договору оренди землі водного фонду та визнання договору оренди землі водного фонду поновленим на той самий строк і на тих самих умовах прямо зачіпає майнові інтереси держави та впливає на можливість держави в особі уповноваженого органу Межиріцької сільської ради, ефективно та раціонально розпоряджатися землями водного фонду.

Ухвалою суду від 22.08.2024р. відкладено підготовче засідання по справі на 19.09.2024р. о 11:00год.

18.09.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що при прийнятті рішення №2635-37/VIII від 12 жовтня 2023 року «Про відмову у поновлені на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20 листопада 2006 року, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем Половним Сергієм Івановичем», Межиріцька сільська рада Павлоградського району діяла на підставі, в межах та у спосіб визначений законодавством України, відповідно до наданих їй повноважень.

19.09.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника прокуратури надійшли пояснення, в яких просить суд позовну заяву залишити без задоволення оскільки станом на дату звернення ФОП Половного С.І. до Павлоградської районної державної адміністрації, а саме 30.12.2021, строк дії договору оренди земельної ділянки водного фонду вже закінчився. При цьому, з 27.05.2021 у Павлоградській районній державній адміністрації відсутнє право розпоряджатися земельними ділянками водного фонду. Павлоградська районна державна адміністрація листом №01-17-161/0/334-22 від 24.01.2022 рекомендувала ФОП Половному С.І. звернутися до із цього питання безпосередньо до Межиріцької сільської ради, як власника земельної ділянки, водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га. Отже, відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» та пунктів 6, 35 договору оренди з 21.12.2021 в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку водного фонду Межиріцькій сільській раді. Разом з цим, ФОП Половний С.І. лише 04.08.2023 (дата, коли заява про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки водного фонду фактично надійшла до Межиріцької сільської ради) звернувся із заявою про продовження строку договору оренди спірної земельної ділянки, тобто через 2 роки після закінчення строку дії такого договору. При цьому вбачається, що до вказаної заяви ФОП Половним С.І. долучено лише копію відповіді Павлоградської районної державної адміністрації та копію свого паспорту. Жодних проєктів додаткових угод до договору оренди землі водного фонду, укладеного 20.11.2006, укладений між Павлоградською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , та визнання договору оренди землі водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, для розгляду Межиріцькій сільській раді ФОП Половним С. І. не надавалось.

Щодо способу захисту обраного позивачем представник прокуратури зазначає, що заявлений у справі позов (зокрема його прохальна частина) не містить проекту додаткової угоди до договору оренди від 20.11.2006, умови якої суд мав би затвердити у випадку задоволення позовних вимог. Натомість, поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.09.2020 у справі №904/5126/19 виклав правову позицію про те, що помилково ототожнювати правовий інститут пролонгації договору оренди нерухомого майна (продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах), який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правовий інститут продовження договору оренди на новий строк внаслідок реалізації переважного права добросовісного орендаря, сутністю якого є укладення договору оренди на новий строк, а не його автоматичне поновлення. Зазначені правові інститути є взаємовиключними, оскільки реалізація орендарем переважного права є можливою тільки у разі припинення дії попереднього договору оренди і суть такої реалізації зводиться до надання добросовісному орендарю переваги перед іншими особами на рівних запропонованих орендодавцем умовах договору оренди.

Таким чином, представник прокуратури стверджує, що після припинення строку дії договору оренди земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, укладеного 20.11.2006 між Павлоградською районною державною адміністрацією та ФОП Половним С.І., а саме з 21.12.2021, припинили існувати законні підстави для користування спірною земельною ділянкою останнім.

19.09.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі.

19.09.2024р. до суду від позивача надійшла заява, в якій просить суд продовжити розгляд справи в підготовчому провадженні на 30 днів.

Ухвалою суду від 19.09.2024р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 10.10.2024р. о 10:00год.

07.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника прокуратури надійшли додаткові пояснення, в яких просить суд позовну заяву ФОП Половного Сергія Івановича до Межиріцької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Межиріцької сільської ради №2635-34/VIII від 12.10.2023 про відмову у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду, укладеного 20.11.2006 між Павлоградською районною державною адміністрацією та Половним С.І., та визнання договору оренди землі водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, залишити без задоволення.

Представник прокуратури зазначає, що згідно із актом обстеження земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, від 14.07.2023 встановлено, що водне дзеркало ставка, яке становило 4,6796 га, зменшилося. Вода присутня в районі дамби і займає орієнтовну площу до 1 га. Дно ставка, де немає води, заросло очеретом. Вказане не може свідчити про належне використання позивачем спірної земельної ділянки водного фонду. Таким чином, незважаючи на припинення строку дії договору оренди земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, укладеного 20.11.2006 між Павлоградською районною державною адміністрацією та ФОП Половним С.І., спірна земельна ділянка власнику Межиріцькій сільській раді, не повернута та досі, без належних правових підстав, перебуває в користуванні ФОП Половного С.І.

09.10.2024р. до суду поштою від позивача надійшла відповідь на пояснення в яких зазначає, що відсутні обґрунтовані підстави для залучення Павлоградської окружної прокуратури в якості представника Межиріцької сільської ради оскільки всупереч чинного законодавства України, пояснення прокуратури взагалі не містить підстав для звернення до суду прокурора. Межиріцька сільська рада має штат юристів та має змогу самостійно представляти свої інтереси в суді, подавати відзиви та заперечення.

09.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить суд прийняти до уваги та долучити до справи №904/2821/24 матеріали з обстеження земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :01:002:0561, площею 12,9001га.

09.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про проведення засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2024р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 17.10.2024р. о 10:30год.

Ухвалою суду від 17.10.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2024 о 14:00год.

25.10.2024р. до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

29.10.2024р. до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Павлоградської районної державної адміністрації №632-р-05 від 29.11.2005 «Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду на території Межиріцької сільської ради» затверджено проект відведення земельної ділянки водного фонду та передано в оренду Приватному підприємцю Половному Сергію Івановичу (далі позивач) земельну ділянку площею 12,9001 га, в тому числі 4,6796 га площа водного дзеркала, 8,2705 га пасовища, 0,9500 га болото, для рибогосподарських потреб за рахунок земель запасу в оренду для рибогосподарський потреб на території Межиріцької сільської ради в оренду строком на 5 років.

Розпорядженням голови Павлоградської районної державної адміністрації №126-р-06 від 22.02.2006 внесені зміни до розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №632-р-05 від 29.11.2005 в частині строку оренди земельної ділянки водного фонду, та передано Приватному підприємцю Половному С.І. в оренду земельну ділянку водного фонду площею 12,9001 га, строком на 15 років.

Розпорядженням голови Павлоградської районної державної адміністрації №563-р-06 від 14.09.2006 пункт 2 вищевказаних розпоряджень змінено та зазначено, що приватному підприємцю Половному С.І. надається земельна ділянка загальною площею 12,9001 га, в тому числі: 4,6796 га площа водного дзеркала, 8,2205 га прибережна захисна смуга (7,1855 га пасовища, 0,0850 га під технічною спорудою, 0,9500 га болото) для рибогосподарських потреб за рахунок земель запасу на території Межиріцької сільської ради строком на 15 років.

На підставі зазначених розпоряджень голови Павлоградської районної державної адміністрації 20.11.2006 між Павлоградською райдержадміністрацією та Приватним підприємцем Половним С.І. укладено договір оренди землі водного фонду (далі договір оренди) площею 12,9001 га для рибогосподарських потреб на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 10-12).

Договір зареєстровано у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 21.12.2006 №32. Таким чином, дія договору оренди розпочалася з моменту реєстрації договору - 21.12.2006.

Відповідно до п. 1 договору оренди Павлоградська районна державна адміністрація (далі орендодавець) передає, а Приватний підприємець Половний С.І. (далі орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для рибогосподарських потреб, яка знаходиться на території Межиріцької сільської ради.

Пунктом 2 договору оренди визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 12,9001 га, в тому числі з земель запасу 12,9001 га (4,6796 га площа водного дзеркала, 7,1855 га пасовища, 0,0850 га під гідротехнічною спорудою, 0,9500 га болото).

Пунктом 6 договору оренди визначено, що такий договір укладено строком на 15 років (тобто до 21.12.2021). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

21.04.2008 між Павлоградською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Половним С.І. укладено Додаткову угоду до договору оренди землі водного фонду від 21.12.2006 за №32 в частині зміни орендної плати (а.с. 13).

На адресу Павлоградської районної державної адміністрації 30.12.2021 (вх.№2581/0/333-21) надійшла заява від Фізичної особи-підприємця Половного С.І. від 20.12.2021 про поновлення договору оренди землі водного фонду (а.с. 14).

Листом №01-17-161/0/334-22 від 24.01.2022 (а.с.15) Павлоградська районна державна адміністрація рекомендувала Фізичній особі-підприємцю Половному С.І. для вирішення питання продовження строку дії договору оренди земельної ділянки водного фонду звернутися безпосередньо до власника такої земельної ділянки Межиріцької сільської ради оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Також, з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

На підставі рішення Межиріцької сільської ради «Про прийняття у комунальну власність Межиріцької сільської ради земельних ділянок державної власності» №2384-30/VІІІ від 02.03.2023, проведено державну реєстрацію комунальної власності земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, за Межиріцькою сільською радою. Дата державної реєстрації 08.03.2023 за №49512708 (а.с. 16, 17).

Про реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку водного фонду виконавчий комітет Межиріцької сільської ради повідомив шляхом розміщення публікації в щотижневій регіональній газеті «Рідний край» №12 (17112) від 23.03.2023.

Листом від 28.04.2023 №680/0/2 виконавчий комітет Межиріцької сільської ради повідомив Фізичній особі-підприємцю Половному С. І. про закінчення строку дії договору оренди землі водного фонду.

Додаткових угод з Фізичною особою-підприємцем Половним С.І. щодо продовження строку дії договору оренди вищевказаної земельної ділянки водного фонду Межиріцька сільська рада не укладала.

Розпорядженням голови Межиріцької сільської ради №97-ОД від 29.06.2023 створено тимчасову комісію для обстеження спірної земельної ділянки водного фонду.

Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради 17.08.2023 на адресу Фізичної особи-підприємця Половного С.І. надіслано лист №1247/0/2-23 з описом вкладення. Разом із вказаним листом Межиріцька сільська рада надіслала позивачу акт приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди землі водного фонду від 20.11.2006 зареєстрований 21.12.2006 за №32, який до Межиріцької сільської ради не надходив.

Позивач звернувся до Межиріцької сільської ради з заявою від 20.07.2023 про продовження строку дії договору оренди вищевказаної земельної ділянки водного фонду (а.с. 18).

Дане питання винесено на розгляд земельної комісії та чергової сесії в жовтні 2023 року. Рішенням Межиріцької сільської ради №2635-37/VIІI від 12.10.2023 Фізичній особі-підприємцю Половному С. І. відмовлено у поновлені на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20.11.2006, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001га, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем Половним С.І.

Позивач стверджує, що рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №2635-37/VIII від 12.10.2023 «Про відмову у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20 листопада 2006 року, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем Половним Сергієм Івановичем» прийнято безпідставно та неупереджено.

Наведені обставини й стали причиною спору.

Предметом доказування по справі є обставини, пов`язані з наявністю у позивача порушеного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0561, за захистом якого він звернувся; конкретні факти порушення його майнового права діями та рішенням відповідача; обставини, пов`язані з наявністю підстав для скасування рішення відповідача та наявністю/відсутністю підстав для визнання договору оренди землі водного фонду поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Крім того, п. «г» ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу України встановлено, що земельне законодавство базується на таких принципах, зокрема, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

З огляду на наведене, положення статті 1, частини першої статті 83, частини першої статі 84, статті 122 Земельного кодексу України, статей 1, 2, 6,10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Право комунальної власності територіальної громади гарантується Конституцією України і захищається цим та іншими законами на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів права власності.

Частиною 1 ст. 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

Крім того, п. «а» ч. 2 цієї ж статті визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Також, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладання договору оренди спірної земельної ділянки водного фонду) визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 цього ж Кодексу (в редакції, чинній на момент укладання договору оренди спірної земельної ділянки водного фонду), право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юридично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України.

Обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, укладений між 20.11.2006 Павлоградською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Половним С. І. строком на 15 років, зареєстровано у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 21.12.2006 №32, відповідно до вимог земельного законодавства, яке діяло на момент укладання такого договору оренди. Таким чином, договір укладено строком на 15 років (тобто до 21.12.2021).

Разом з цим, 27.05.2021 набрав чинності Закон України №1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким доповнено розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Право власності на земельну ділянку водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, зареєстровано за Межиріцькою сільською радою 08.03.2023.

Таким чином, починаючи з 27.05.2021, власником земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, є Межиріцька сільська рада.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами пункту 24 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Разом з цим, відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Крім того, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його укладено.

Також, ст. 34 цього ж Закону визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Так, відповідно до п. 6 договору оренди договір укладено на 15 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 35 договору оренди визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Однак, позивач звернувся на адресу Павлоградської районної державної адміністрації (яка не була вже власником земельної ділянки) із заявою про продовження строку дії договору оренди спірної земельної ділянки від 20.12.2021, тобто в порушення встановленого договором 30 денного строку, до дня закінчення такого договору, про продовження строку дії договору спірної земельної ділянки водного фонду, яка надійшла до райдержадміністрації 30.12.2021 за вхідним №2581/0/333-21, тобто вже після спливу строку відповідного договору оренди.

Павлоградська районна державна адміністрація листом №01-17-161/0/334-22 від 24.01.2022 рекомендувала Фізичній особі-підприємцю Половному С.І. звернутися із цього питання безпосередньо до Межиріцької сільської ради, як власника земельної ділянки, водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га.

Отже, відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» та пунктів 6, 35 договору оренди з 21.12.2021 в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку водного фонду Межиріцькій сільській раді.

Разом з цим, позивач лише 04.08.2023 (дата, коли заява про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки водного фонду фактично надійшла до Межиріцької сільської ради) звернувся із заявою про продовження строку договору оренди спірної земельної ділянки, тобто через 2 роки після закінчення строку дії такого договору.

Крім того, до вказаної заяви позивачем долучено лише копію відповіді Павлоградської районної державної адміністрації та копію свого паспорту. Жодних проєктів додаткових угод до договору оренди землі водного фонду, укладеного 20.11.2006, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, для розгляду Межиріцькій сільській раді Фізичною особою-підприємцем Половним С. І. не надавалось.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.09.2020 у справі №159/5756/18, від 22.09.2022 у справі №313/350/16-ц та від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, прийшла до висновку про те, що для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний повідомити орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з надсиланням проєкту додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення не має самостійного правового значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», якщо орендарем не дотримано процедури, встановленої, зокрема, частиною третьою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме не надано до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проєкт додаткової угоди.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав даного позову, необхідним є встановлення і доведення обставин, які передусім, свідчать про звернення позивача до відповідача у встановлений договором з урахуванням положень законодавства строк до закінчення строку договору оренди землі з письмовим повідомленням про намір продовжити цей договір на той самий строк і на тих самих умовах. Більш того, доведення таких обставин належними і допустимими доказами покладається саме на позивача у справі.

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача за 30 днів до закінчення строку договору оренди землі з письмовим повідомленням про намір продовжити цей договір на той самий строк і на тих самих умовах.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору оренди землі водного фонду, укладений 20.11.2006р. між фізичною особою-підприємцем Половним Сергієм Івановичем та Павлоградською районною державною адміністрацією площею 12,9001га для рибогосподарських потреб з кадастровим номером :01:002:0561 строком на 15 років, що зареєстрований у ПРВ "ДРФ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 21.12.2006р. за №32, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Межиріцької сільської ради №2635-34/VIII від 12.10.2023р. щодо відмови у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20.11.2006р., укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем Половним Сергієм Івановичем, суд вважає зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, ч. 1 ст. 142 Конституції України та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органи місцевого самоврядування, здійснюючи функції власника від імені Українського народу, повинні розпоряджатися майном виключно в інтересах Українського народу та з безумовним та цілковитим дотриманням вимог законодавства.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, народовладдя, законності, гласності, колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус місцевих рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 25 цього закону визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 43 частини 1 статті 26 вказаного закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Відповідно до ч.13 цієї ж статті, пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Також, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Крім того, ч. 1 ст. 43 цього ж закону встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Системний аналіз вказаних норм законодавства засвідчує, що органи місцевого самоврядування, відповідно до своїх повноважень, повинні забезпечувати реалізацію державної політики у сфері володіння, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності на відповідній території.

Відповідно до ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Так, відповідно до п. 27 протоколу 38 сесії 8 скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 12.10.2023, депутати Межиріцької сільської ради одноголосно проголосували за прийняття рішення про відмову у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20.11.2006, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем Половним С.І.

Крім того вбачається, що Фізична особа-підприємець Половний С. І. до Межиріцької сільської ради із проєктом додаткової угоди про поновлення на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20.11.2006, не звертався.

Отже, рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №2635-37/VIII від 12.10.2023 «Про відмову у поновленні на новий строк договору оренди землі водного фонду від 20 листопада 2006 року, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем Половним Сергієм Івановичем» відповідає приписам Закону України «Про місцеве самоврядування в України», прийнято правомірно та в межах повноважень.

Таким чином доводи позивача є необґрунтованими з огляду на чинне законодавство, тому відхиляються судом.

Щодо способу захисту обраного позивачем суд зазначає таке.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про визнання поновленим договору оренди на той самий строк на тих самих умовах.

Водночас, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Належним способом захисту порушеного права в цьому випадку є позов про визнання поновленим спірного договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладення відповідної додаткової угоди в судовому порядку, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Водночас, позивачем при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області із цим позовом проєкту додаткової угоди про поновлення договору не надано.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду під час розгляду справи №922/1464/18 з аналогічних правовідносин у постанові від 15.01.2019 виключає можливість задоволення позову у разі не надання позивачем проєкту додаткової угоди про поновлення договору. Крім того, у вказаній постанові Верховий Суд прийшов до висновку про те, що доводи скаржника про повідомлення орендарем в установлений строк орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору і не повідомлення відповідачем протягом місяця про відмову у поновлені договору, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Для застосування частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: 1) чи належно орендар виконує свої обов`язки за договором; 2) чи повідомив орендар до спливу строку договору орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк; 3) чи додав орендар до листа повідомлення про поновлення договору оренди землі проект додаткової угоди; 4) чи повідомив орендодавець протягом місяця орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Звернення позивача до відповідача із заявою про поновлення договору оренди у строк, передбачений як пунктом 8 договору оренди, так і нормами статті 33 Закону України «Про оренду землі», без долучення проекту додаткової угоди не може свідчити про належне виконання орендарем процедури поновлення такого договору, передбаченої частинами 1- 5 цієї статті.

Сторони не досягли згоди щодо поновлення договору та додаткова угода до договору про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, як цього вимагає частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", переважне право орендаря, передбачене частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" припинилось, договір оренди припинив свою дію, в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, відповідно до положень статті 31 вказаного Закону.

Відсутність у матеріалах справи доказів отримання позивачем заперечення відповідача у поновлені договору оренди не спростовує факту відсутності волі орендодавця на поновлення строку дії договору.

Заявлений у справі позов (зокрема його прохальна частина) не містить проекту додаткової угоди до договору оренди від 20.11.2006, умови якої суд мав би затвердити у випадку задоволення позовних вимог.

Натомість, поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 904/5126/19 виклав правову позицію про те, що помилково ототожнювати правовий інститут пролонгації договору оренди нерухомого майна (продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах), який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правовий інститут продовження договору оренди на новий строк внаслідок реалізації переважного права добросовісного орендаря, сутністю якого є укладення договору оренди на новий строк, а не його автоматичне поновлення.

Зазначені правові інститути є взаємовиключними, оскільки реалізація орендарем переважного права є можливою тільки у разі припинення дії попереднього договору оренди і суть такої реалізації зводиться до надання добросовісному орендарю переваги перед іншими особами на рівних запропонованих орендодавцем умовах договору оренди.

Таким чином, після припинення строку дії договору оренди земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:002:0561 площею 12,9001 га, укладеного 20.11.2006 між Павлоградською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Половним С.І., а саме з 21.12.2021, припинили існувати законні підстави для користування спірною земельною ділянкою останнім.

З врахуванням вище викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.10.2024

Суддя С.П. Панна