ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/542/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», м. Ужгород

про стягнення 22 039 472,42 грн

За участю представників:

позивача Піун С.П., адвокат, довіреність №29/12-2023/12 від 29.12.2023 (в режимі ВКЗ);

відповідача Фраткіна Т.Ф., адвокат, довіреність №01Др-16-0524 від 27.05.2024.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про стягнення 7 150 070,95 грн пені, 14 169 443,47 грн штрафу, 430 046,61 грн 3% річних та 289 911,39 грн інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу 101/ПГ-3266-ОГРМ від 21 червня 2022 року з урахуванням додаткових угод № 1 від 01 вересня 2022 року та № 2 від 17 листопада 2022 року.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/542/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17 червня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначив підготовче засідання на 04 липня 2024 року.

02 липня 2024 року представник відповідача подав через систему «Електронний суд» заяву від 01.07.2024 про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, а також клопотання від 01.07.2024 про продовження встановленого судом процесуального строку для надання відзиву.

У підготовчому засіданні 04 липня 2024 року, за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольну ухвалу якою продовжив відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позов до 23 липня 2024 року та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 31 липня 2024 року з огляду на відповідні клопотання представників сторін.

22 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 22.07.2024. У відзиві відповідач просить суд зменшити розмір пені та нарахованих штрафних санкцій на 99%. До відзиву долучені, зокрема, докази надіслання його копії в Електронний кабінет позивача.

24 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» позивач скерував до суду відповідь на відзив від 24.07.2024 з долученою квитанцією про доставку вказаної заяви по суті спору до зареєстрованого Електронного кабінету відповідача.

У підготовчому засіданні 31 липня 2024 року за участю представників позивача та відповідача суд постановив протокольну ухвалу якою оголосив перерву в підготовчому засіданні до 16 вересня 2024 року продовживши строк підготовчого провадження на тридцять днів.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 16.09.2024 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 15.10.2024 року.

В судовому засіданні 15.10.2024 судом заслухано вступні слова учасників справи, досліджено наявні в матеріалах справи докази, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень проти позову та для надання можливості учасникам справи підготуватися до судових дебатів, а також з метою перевірки розрахунків позовних вимог позивача в судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2024 року.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує в повному обсязі з визначених в позовній заяві підстав.

Відповідач згідно з поясненнями свого представника в судових засіданнях підтримує аргументи Товариства, які викладені у відзиві на позов, просить суд зменшити на 99% розмір нарахованих позивачем штрафу та пені.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати вартості поставленого за Договором купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3266-ОГРМ від 21.06.2022, в період з січня по червень 2023 року включно, у зв`язку з чим позивачем за порушення строків сплати нараховано в нього виникла заборгованість в розмірі 30 136,81 грн, за несвоєчасну сплату якої позивачем нараховано 7 150 070,95 грн пені, 14 169 443,47 грн штрафу, 430 046,61 грн 3% річних та 289 911,39 грн інфляційних втрат, з вимогами про стягнення яких подано означений позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача

Відповідач згідно з поданим суду відзив на позовну заяву від 22.07.2024 з позовними вимогами не погоджується, вважає, що такі є несправедливим, є непомірним тягарем, джерелом отримання додаткових прибутків для позивача та може призвести до умисного банкрутства товариства-відповідача.

Зазначає, що АТ «Закарпатгаз» виконало свій обов`язок щодо оплати основної суми зобов`язання ще влітку 2023 року, на момент виконання основного зобов`язання діяльність товариства була збитковою, тоді як на час звернення позивача до суду з позовними вимогами діяльність товариства як оператора ГРМ взагалі зупинена.

Вказує на збитковість діяльності відповідача у 2022-2023 роках та зауважує, при цьому, що не дивлячись на збитковість діяльності, відповідач, у межах своїх можливостей, здійснював платежі за поставлений природний газ майже на щоденній основі, строки прострочення виконання зобов`язань не були довготривалими (13-78 днів оплат частинами).

Звертає увагу, що мораторій на відключення боржників, введений умовах воєнного стану Кабінетом Міністрів України постановою від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та нарахування штрафних санкцій за заборгованості діяв до кінця 2023 року та був знятий постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», а відтак, Товариство не могло отримувати навіть очікувані надходження впродовж 2022- 2023 років.

Доводить, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, а відтак, вважає, що позивач намагається безпідставно збагатитися за рахунок АТ «Закарпатгаз».

Крім того, вказує, що у своєму позові ГК «Нафтогаз України» жодним чином не обґрунтовує, які очікувані результати господарської діяльності внаслідок часткового порушення зобов`язання ним були недосягнуті, яких втрат він зазнав у зв`язку з таким простроченням, чому він не звернувся до суду з вимогами про компенсацію раніше, а звернувся з такими вимогами через рік після погашення основної суми заборгованості.

З урахуванням наведеного, враховуючи зупинення діяльності товариства, добросовісність, здійснення значної частини авансових платежів, відсутність заборгованості уже понад 10-12 місяців, АТ «Закарпатгаз» просить суд зменшити розмір пені та нарахованих штрафних санкцій на 99%.

Відповідь на відзив.

Позивач у поданій суду відповіді на відзив від 24.07.2024 не погоджується з доводами відповідача щодо можливості зменшення штрафу та пені, зазначає, що укладаючи з позивачем Договір постачання природного газу, відповідач взяв на себе зобов`язання у разі прострочення виконання умов договору нести відповідальність у вигляді пені та штрафу у розмірі визначеному цим Договором. А відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір та в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Вказує, що не є підставами звільнення від відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника потрібних коштів, а відтак, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин, виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів, як і не міститься і в умовах договору умови, що виконання умов договору ставиться у залежність від третіх осіб.

Звертає увагу, що фінансовий стан боржника може бути встановлений за умов надання заявником інформації у вигляді банківських довідок про залишки грошових коштів на банківських рахунках на день подання відзиву на позов, інформації у вигляді довідки про залишки готівки на день подання відзиву, а також інформації про рух коштів за останні 6-12 місяців по всіх відкритих рахунках боржника, а відтак, документи, які поданні відповідачем, не можуть бути доказами скрутного фінансового становища, оскільки не відображають фінансовий стан протягом ведення боржником господарської діяльності.

Доводить, що підставою відповідальності за грошовим зобов`язанням є сам факт порушення зобов`язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності, а боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання за будь-яких обставин.

З урахування наведеного, позивач не вбачає виключних та достатніх підстав для

зменшення неустойки (штрафу, пені), яка за позицією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» підлягає стягненню з відповідача, оскільки посилання на норми права (ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України), не є підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, з огляду на те, що між сторонами у цій справі виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина 1 статті 1 Цивільного кодексу України), що регулюються актами цивільного законодавства України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

21 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як Продавцем та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», як Покупцем укладено Договір купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3266-ОГРМ (надалі Договір), який регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу на умовах, встановлених цим Договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 (надалі Положення), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2022 за №699 (п. 1.1. Договору).

Договір укладено шляхом підписання представниками сторін їх електронними цифровими підписами та проставлення електронних печаток сторін 24.06.2022, що підтверджується долученим позивачем до позову повідомленням про результати обробки документа.

За змістом п. 1.2. Договору на виконання умов Положення та цього Договору, Покупець гарантує приєднатися до договору про утворення балансуючої групи, де стороною відповідальною за добовий небаланс групи є ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за типовою формою, розробленою та затвердженою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Продавець, за умови дотримання положень цього Договору та вимог Положення Покупцем, зобов`язується передати у власність Покупця природний газ в обсягах, у строки та на умовах, що погоджені сторонами у цьому Договорі, а Покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу природного газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені цим Договором (п. 1.3. Договору).

За змістом п. 2.2. Договору загальний обсяг (об`єм) природного газу, що передається за цим Договором складається з:

- обсяг І (фіксований) обсяг нормативних втрат та виробничо-технічних витрат, погоджених НКРЕКП на період з 01.06.2022 та протягом дії воєнного стану, а також шести місяців після його припинення чи скасування, який встановлено в п. 2.2.1. Договору (з урахуванням його зміни відповідно до додаткових угод №1 від 01.09.2022, №2 від 17.11.2022);

- обсяг ІІ обсяг втрат, зумовлених воєнними діями та понесених у зв`язку із запобіганням/врегулюванням гуманітарних кризових ситуацій (п. 2.2.2. Договору);

- обсяг ІІІ обсяг понаднормових втрат та виробничо-технологічних витрат на період з 01 червня 2022 та протягом дії воєнного стану, а також шести місяців після його припинення чи скасування, за винятком обсягів І і ІІ (п. 2.2.3. Договору).

Порядок та умови передачі, приймання та обліку природного газу визначені сторонами в розділі 3 Договору.

Так, відповідно до п. 3.3. Договору передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання Сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційні платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС. У торгових сповіщеннях, зокрема, зазначається обсяг природного газу, що передається/приймається сторонами відповідно до Договору. Право власності на природний газ переходить від Продавця до Покупця у ВТТ.

Фактичний обсяг переданого Продавцем та прийнятого Покупцем природного газу на ВТТ за період передачі згідно з Договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях сторін, на підставі яких Оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого періоду передачі (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п.п. 3.10., 3.10.1., 3.11. Договору після закінчення періоду передачі, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 14-го числа місяця, наступного за періодом передачі, якщо інше не передбачено Договором, Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою (за наявності) Комерційні акти щодо Обсягів І ІІІ та направляє їх на підпис Покупцю.

Покупець повертає підписані Комерційні акти щодо Обсягів І ІІІ протягом 5-ти календарних днів з моменту їх отримання.

Сторони на підставі ч. 3 ст. 207 та ст. 627 ЦК України домовилися про можливість підписання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису Комерційних актів, первинних бухгалтерської документації, актів звірки взаєморозрахунків та інших документів, пов`язаних з виконанням Договору.

При цьому, згідно з п. 3.13. Договору у разі ненадання підписаного Покупцем Комерційного акту щодо Обсягів І ІІІ у визначений Договором строк, такий акт вважається підписаним Покупцем.

Відповідно до п. 4.1. Договору ціна на природний газ, який передається за цим Договором, встановлюється наступним чином:

- ціна природного газу для Обсягу І (фіксований) становить 7420,00 з урахуванням ПДВ грн за 1000 куб. м. газу (п. 4.1.1. Договору);

- ціна природного газу для Обсягу II, складає 0,01 грн з урахуванням податку на додану вартість за 1000 куб. метрів природного газу (п. 4.1.2. Договору);

- ціна природного газу для Обсягу III, розраховується за такою формулою:

Ціна = [(SK VTP + SK Exitfee) * X-RateEUR * 10,6 + UA Entryfee * Dailybookingcoefjicient * X-RateUSD] + податок на додану вартість,

де SK VTP - середньоарифметичне значення між «Bid» та «Offer» для котирування Day-ahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS EuropeanSpotGasMarkets під заголовком «SlovakiaPriceAssessment» на дату, що передує дню визначення ціни у євро/МВт-год;

SK Exitfee - плата за вихід із Словаччини, розрахована за допомогою тарифного калькулятора за посиланням https://tis.eustream.sk/TisWeb/#/?nav=oa.calw&lng=EN з розрахунку на 10 000 МВтгод денної потужності під час бронювання потужності на добу для кожного розрахункового місяця в точці «Budince» в євро/МВтгод;

UA Entryfee - тариф на послуги транспортування природного газу для входу в газотранспортну систему України на міждержавному з`єднанні для точки входу «Будінце» на рівні 4,45 долара США за 1000 куб. метрів на добу без податку на додану вартість;

Dailybookingcoefficient - коефіцієнт, який застосовується до тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу в газотранспортну систему на міждержавних з`єднаннях на регуляторний період 2020 - 2024 років під час замовлення потужності на добу наперед на рівні 1,45;

X-RateEUR - офіційний курс гривні до євро, актуальний на дату розрахунку ціни, опублікований на офіційному веб-сайті Національного банку, у гривнях за 1 євро;

X-RateUSD - офіційний курс гривні до долара США, актуальний на дату розрахунку ціни, опублікований на офіційному веб-сайті Національного банку, у гривнях за 1 долар США;

податок на додану вартість - 20 відсотків * [(SK VTP+ SK Exitfee) * X-RatcEUR*10,6 + UA Entryfee * Dailybookingcocfficicnt * X-RateUSD] (п. 4.1.3. Договору).

Згідно з п. 4.3. Договору Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 днів після закінчення розрахункового періоду.

Моментом оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору він укладений сторонами з відкладальною умовою відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України та набуває чинності з дати надання Покупцем одного з видів забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за Договором у порядку та відповідно до підп. 2.1.1. п. 2.1. цього Договору та діє впродовж воєнного стану, а також шести місяців після його припинення чи скасування, а в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного виконання.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3266-ОГРМ від 21 червня 2022 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за період з червня 2022 року по грудень 2023 року включно поставило, а відповідач, в свою чергу, прийняв природний газ в обсязі 58 445 788,50 м.куб. на загальну суму 436 578 771,82 грн, що підтверджується копіями підписаних сторонами Договору за допомогою електронних цифрових підписів актів приймання-передачі природного газу, зокрема:

газ поставлений у червні 2022 року (30.06.2022), обсягом 1 271 055,76 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №9585 та №9586 від 30 червня 2022 року на суму 9 542 556,77 грн;

- газ поставлений у липні 2022 року, обсягом 1 146 797,62 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №10463 та №10464 від 31 липня 2022 року на суму 8 652 483,43 грн;

- газ поставлений у серпні 2022 року, обсягом 1 022 560,22 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №11406 та №11407 від 31 серпня 2022 року на суму 7 843 005,90 грн;

- газ поставлений у вересні 2022 року, обсягом 1 241 860,33 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №12671 та №12672 від 30 вересня 2022 року на суму 9 389 256,16 грн;

- газ поставлений у жовтні 2022 року, обсягом 3 444 871,41 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №14124 та №14123 від 31 жовтня 2022 року на суму 25 624 015,27 грн;

- газ поставлений у листопаді 2022 року, обсягом 5 855 162,96 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №15708 та №15707 від 3 листопада 2022 року на суму 43 513 039,84 грн;

- газ поставлений у грудні 2022 року, обсягом 10 306 214,70 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №17438 та №17439 від 31 грудня 2022 року на суму 78 558 153,76 грн;

- газ поставлений у січні 2023 року, обсягом 7 691 213,26 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №1830 та №1831 від 31 січня 2023 року на суму 57 076 967,52 грн;

- газ поставлений у лютому 2023 року, обсягом 8 337 138,50 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №3607 від 28 лютого 2023 року на суму 61 861 567,63 грн;

- газ поставлений у березні 2023 року, обсягом 6 451 547,13 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №5341 від 31 березня 2023 року на суму 47 870 479,68 грн;

- газ поставлений у квітні 2023 року, обсягом 3 046 704,03 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №8143 від 30 квітня 2023 року на суму 22 606 543,90 грн;

- газ поставлений у травні 2023 року, обсягом 1 403 810,56 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №10805 від 31 травня 2023 року на суму 10 416 274,34 грн;

- газ поставлений у червні 2023 року, обсягом 81 015,74 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №12579 від 30 червня 2023 року на суму 601 136,80 грн;

- газ поставлений у липні 2023 року, обсягом 97 249,57 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №13868 від 31 липня 2023 року на суму 721 591,81 грн;

- газ поставлений у серпні 2023 року, обсягом 519 642,19 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №15239 від 31 серпня 2023 року на суму 3 855 745,04 грн;

- газ поставлений у вересні 2023 року, обсягом 608 892,06 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №16631 від 30 вересня 2023 року на суму 4 517 979,08 грн;

- газ поставлений у жовтні 2023 року, обсягом 1 713 161,61 м.куб., оформлений актами приймання-передачі природного газу №18242 та №18241 від 31 жовтня 2023 року на суму 12 712 844,80 грн;

- газ поставлений у листопаді 2023 року, обсягом 3 562 768,88 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №20148 від 30 листопада 2023 року на суму 26 435 745,07 грн;

- газ поставлений у грудні 2023 року, обсягом 644 121,97 м.куб., оформлений актом приймання-передачі природного газу №22114 від 31 грудня 2023 року на суму 4 779 385,02 грн.

Означені обсяги та вартість поставленого відповідачу за Договором природного газу за період з червня 2022 року по грудень 2023 року включно підтверджуються підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу в означений період та не заперечуються відповідачем.

За твердженням позивача, яке на заперечується відповідачем, останнім неналежним чином виконувалися зобов`язання за Договором в частині своєчасної у визначений в п. 4.3. Договору строк оплати вартості переданого йому природного газу в період з січня по червень 2023 року включно, у зв`язку з чим допущено прострочення сплати вартості природного газу, переданого в січні 2023 року на 14 календарних днів, в лютому 2023 року 46 календарних днів, в березні 2023 року 66 календарних днів, в квітні 2023 року 61 календарний день, в травні 2023 року 44 календарних дні та в червні 2023 року 13 календарних днів.

На підтвердження зазначених обставин, позивачем подано суду, зокрема, розрахунок заборгованості станом на 02.05.2024, лист АТ «Ощадбанк» №16/2-09/46736/2024 від 15.04.2024 з долученою до нього Інформацією про надходження коштів на рахунки позивача за період з 26.05.2022 по 29.02.2024 від відповідача у справі.

З урахування викладеного, позивачем відповідно до п. 6.3. Договору та в порядку ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 7 150 070,95 грн пені, 14 169 443,47 грн штрафу, 430 046,61 грн 3% річних та 289 911,39 грн інфляційних втрат, з вимогами про стягнення яких заявлено означений позов до Господарського суду.

Надіслана 08.05.2024 позивачем на адресу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» вимога про сплату нарахованих штрафних санкцій, відсотків річних та втрат від інфляції на загальну суму 22 039 472,42 грн (фіскальний чек від 08.05.2024, опис вкладення в цінний лист від 08.05.2024, список згрупованих поштових відправлень « 08.05.2024 Зюбіна», рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 392) залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд зазначає, що за приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості станом на 02.05.2024, лист АТ «Ощадбанк» №16/2-09/46736/2024 від 15.04.2024 з долученою до нього Інформацією про надходження коштів на рахунки позивача за період з 26.05.2022 по 29.02.2024, підтверджується, що відповідач в порушення умов Договору неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної у визначений в п. 4.3. Договору строк оплати вартості отриманого від позивача природного газу в період з січня по червень 2023 року, здійснивши повний розрахунок з позивачем за межами встановленого в п. 4.3. Договору тридцятиденного строку після закінчення відповідного розрахункового періоду, внаслідок чого прострочення АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» тривало:

- в січні 2023 року 14 календарних днів;

- в лютому 2023 року 46 календарних днів;

- в березні 2023 року 66 календарних днів;

- в квітні 2023 року 61 календарний день;

- в травні 2023 року 44 календарних дні;

- в червні 2023 року 13 календарних днів.

Означені обставини не заперечуються відповідачем у справі, а порушення строків сплати вартості отриманого від позивача за Договором природнього газу стало підставою для нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 7 150 070,95 грн пені, 14 169 443,47 грн штрафу, 430 046,61 грн 3% річних та 289 911,39 грн інфляційних втрат, стягнення яких є предметом судового розгляду в цій справі.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до пункту 6.3. укладеного сторонами Договору за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, Покупець на письмову вимогу Продавця не пізніше ніж 15 днів з моменту її отримання, зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення Покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 робочих днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд, з урахуванням встановленого в п. 4.3. Договору строку оплати вартості отриманого природного газу, вважає правильними розрахунки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про нараховану відповідачу пеню за кожен день прострочення в загальній сумі 7 150 070,95 грн за кожен місяць окремо, зокрема:

- за період з 03.03.2023 року по 16.03.2023 року (по прострочених зобов`язаннях січня 2023 року);

- за період з 31.03.2023 року по 15.05.2023 року (по прострочених зобов`язаннях лютого 2023 року);

- за період з 02.05.2023 року по 16.07.2023 року (по прострочених зобов`язаннях березня 2023 року);

- за період з 31.05.2023 року по 30.07.2023 року (по прострочених зобов`язаннях квітня 2023 року);

- за період з 01.07.2023 року по 13.08.2023 року (по прострочених зобов`язаннях травня 2023 року);

- за період з 01.08.2023 року по 13.08.2023 року (по прострочених зобов`язаннях червня 2023 року).

Визнаючись з підставністю позову в частині заявленого позивачем до стягнення штрафу, нарахованого за прострочення оплати товару терміном більш як 5 робочих днів, суд враховує, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідна правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі № 911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 17 травня 2018 року у справі № 910/6046/16, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 9 липня 2018 року у справі № 903/647/17, від 8 серпня 2018 року у справі № 908/1843/17 та від 01 червня 2021 року в справі №910/12876/19.

Судом встановлено, що сторони договору, врегульовуючи між собою правовідносини щодо купівлі-продажу природного газу, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови Договору, підписавши його та передбачивши, окрім нарахування пені за прострочення оплати природного газу відповідно до п. 6.3. Договору, також і штраф у випадку, якщо термін прострочення оплати триває більше 5 робочих днів.

Доказів того, що під час укладення правочину сторони пропонували інші умови в частині відповідальності за порушення договірних зобов`язань надано не було, протоколу розбіжностей стосовно застосування до Покупця відповідальності у виді нарахування штрафних санкцій у разі порушення договірних зобов`язань, передбачених Договору, сторони не склали, тож дійшли висновку про можливість стягнення і пені, і штрафу, вказавши про різні види відповідальності, передбачені умовами Договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним нарахування відповідачу за затримку оплати природного газу на строк більше 5 (п`яти) робочих днів штрафу згідно з п. 6.3. Договору, який згідно з поданим позивачем розрахунком становить 14 169 443,47 грн, зокрема:

- за порушення строків сплати природного газу в січні 2023 року 1 720 000,00 грн штрафу;

- за порушення строків сплати природного газу в лютому 2023 року 4 300 000,00 грн штрафу;

- за порушення строків сплати природного газу в березні 2023 року 4 787 047,97 грн штрафу;

- за порушення строків сплати природного газу в квітні 2023 року 2 260 654,39 грн штрафу;

- за порушення строків сплати природного газу в травні 2023 року 1 041 627,43 грн штрафу;

- за порушення строків сплати природного газу в червні 2023 року 60 113,68 грн штрафу.

Водночас, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем пені та штрафу, суд, з урахуванням поданого АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» клопотання про зменшення їх розміру, враховує наступне.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з частинами першою, другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 - 552 ЦК України.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Так, статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

У тій же постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною ж третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №924/243/19).

Суд зауважує, що судова практика щодо застосування вказаних норм ГК України та ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17 від 03.04.2024 у справі №924/706/23 та багато інших) і відповідно до неї при визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).

Так, стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, суд зазначає, що на підставі частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, зокрема, з власної ініціативи може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду 15.02.2023 у справі №920/437/22, від 13.07.2022 у справі №925/577/21, від 28.06.2022 у справі №902/653/21, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 29.05.2023 у справі №904/907/22, від 20.12.2023 у справі №916/2263/22.

Як встановлено судом, пеня в загальній сумі 7 150 070,95 грн та 14 169 443,47 грн штраф нараховані позивачем відповідно до умов п. 6.3. Договору, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого за Договором природного газу протягом січня-червня 2023 року включно.

При цьому, суму заборгованості за Договором в означені періоди добровільно оплачено відповідачем ще протягом весни-літа 2023 року, а строк прострочення зобов`язань АТ «Закарпатгаз» в означені періоди становив від 13-14 днів (січень, червень 2023 року) до 61-66 календарних днів (березень-квітень 2023 року).

Позатим, подані суду позивачем докази, а саме: розрахунки заборгованості та штрафних санкцій, лист АТ «Ощадбанк» №16/2-09/46736/2024 від 15.04.2024 з долученою до нього Інформацією про надходження коштів на рахунки позивача за період з 26.05.2022 по 29.02.2024 свідчать, що загалом протягом строку чинності укладеного між сторонами Договору (в періоди з червня 2022 року по грудень 2022 року включно та з липня 2023 року по грудень 2023 року включно) відповідачем не допускалося порушення строків оплати вартості отриманого від позивача природного газу, а відповідні оплати, навпаки, були здійснені відповідачем достроково, подеколи й до закінчення відповідного розрахункового періоду (серпень, листопад, грудень 2022 року, серпень-грудень 2023 року включно)

Позивачем, в свою чергу, не доводиться наявність в нього будь-яких матеріальних збитків чи інших витрат (втрат), пов`язаних з незначним простроченням виконання зобов`язань відповідачем зі сплати вартості природного газу в січні-червні 2023 року, з урахуванням, в тому числі, отримання від відповідача в інші періоди чинності Договору оплати вартості природного газу авансом до закінчення розрахункового періоду або й навіть до його початку (вересень-грудень 2023 року).

В той же час, відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

До прикладу, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафу та пені, слід також враховувати, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 за №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» відповідач, як Оператор ГРМ в спірний період, був позбавлений права нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, на заборгованість кінцевих споживачів Закарпатської області, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за розподіл природного газу, що в спірних правовідносинах при заявленні до АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» вимог про стягнення неустойки дає підстави для застосування принципів пропорційності та справедливості при вирішенні питання стягнення пені та штрафу з суб`єкта, якому відповідні штрафні санкції по власній дебіторській заборгованості нараховувати заборонено.

Окрім того, суд зважає, що з долучених відповідачем до відзиву на позов балансу (звіту про фінансовий стан), звітів про фінансові результати, про рух грошових коштів та про власний капітал за І квартал 2023 року з квитанцією про їх подання вбачається, що розмір збитку АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» в період виникнення заборгованості перед позивачем за Договором (за несвоєчасну сплату якої нараховані пеня та штраф) становив більше 48 мільйонів гривень, що може пояснювати причини несвоєчасного виконання зобов`язань Покупця за Договором в період з січня по червень 2023 року включно та в сукупності з підтвердженням своєчасної та дострокової сплати вартості природного газу в інші періоди (червень-грудень 2022 року включно, липень-грудень 2023 року включно) дає підстави для висновку про добросовісність відповідача в спірних правовідносинах та наявність в суду підстав для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафу та пені.

Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини добросовісності відповідача, належного виконання АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» зобов`язань за Договором в інші (окрім спірних) періоди, зважаючи на незначний період прострочення оплати вартості отриманого природного газу в січні-червні 2023 року, з урахуванням розумного балансу приватних та публічних інтересів сторін у справі та із застосуванням принципу пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованих позивачем пені та штрафу, що за встановлених обставин відповідатиме принципам розумності, справедливості та унеможливлюватиме ситуацію, коли штрафні санкції виступають каральною санкцією для боржника у зобов`язанні (відповідача у справі), покладаючи на нього несправедливо непомірний тягар, який є невідповідним обсягу порушеного зобов`язання.

При цьому, суд враховує також, що компенсаційний характер невиконання відповідачем зобов`язань за Договором позивачем забезпечено додатково (крім пені та штрафу) вимогами про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» інфляційних втрат та відсотків річних, правова оцінка яким буде надана судом далі по тексту.

З огляду на наведене, беручи до уваги подане відповідачем клопотання, суд вважає, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, наведеним вище критеріям та з урахуванням розумного балансу приватних та публічних інтересів сторін у справі, принципу пропорційності, буде зменшення розміру пені та штрафу до 10% від нарахованих позивачем сум - 715 007,10 грн пені та 1 416 944,35 грн штрафу, як слід стягнути з відповідача на користь позивача; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу позивачу слід відмовити.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку, за неналежне виконання умов Договору, відповідачу за період з 03.03.2023 року по 16.03.2023 року (по прострочених зобов`язаннях січня 2023 року), за період з 31.03.2023 року по 15.05.2023 року (по прострочених зобов`язаннях лютого 2023 року), за період з 02.05.2023 року по 16.07.2023 року (по прострочених зобов`язаннях березня 2023 року), за період з 31.05.2023 року по 30.07.2023 року (по прострочених зобов`язаннях квітня 2023 року), за період з 01.07.2023 року по 13.08.2023 року (по прострочених зобов`язаннях травня 2023 року) та за період з 01.08.2023 року по 13.08.2023 року (по прострочених зобов`язаннях червня 2023 року) нараховано 3% річних в розмірі 430 046,61 грн та інфляційні втрати на суму 289 911,39 грн.

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку позовних вимог в цій частині, суд, з огляду на встановлений в п. 4.3. Договору строк оплати вартості природного газу, вважає правомірними, документально підтвердженими та обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 430 046,61 грн 3% річних, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

В той же час, здійснивши власний арифметичний розрахунок заявлених вимог в частині нарахованих втрат від інфляції, судом встановлено, що розмір інфляційних нарахувань за зазначені позивачем періоди є більшим та становить 434 527,97 грн.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак підлягають до задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача нарахованих позивачем інфляційних втрат в сумі 289 911,39 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір в справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо своєчасної оплати вартості отриманого природного газу, відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України покладаються судом на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз».

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 715 007,10 грн (сімсот п`ятнадцять тисяч сім гривень 10 копійок) пені, 1 416 944,35 грн (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 35 копійок) штрафу, 430 046,61 грн (чотириста тридцять тисяч сорок шість гривень 61 копійку) 3% річних, 289 911,39 грн (двісті вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 39 копійок) втрат від інфляції та 264 473,67 грн (двісті шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні 67 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 31 жовтня 2024 року.

Суддя Лучко Р.М.