ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 Справа № 914/1875/16(914/345/24)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»
до відповідача:ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2
про:витребування нерухомого майна
в межах справи:№ 914/1875/16
про банкрутство:Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Герасименко В. С.

Представники:

Позивача:Іванишин О. О. - адвокат
Відповідача:Павлишин І. М. - адвокат; Євстратенко С. Ю. - адвокат
Третьої особи на стороні позивача:Авраміч В. О. - адвокат
Третьої особи на стороні відповідача:не з`явився

06.02.2024 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 382 від Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» трьох об`єктів нерухомого майна.

Одночасно з пред`явленням позову, Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» подано заяву від 26.01.2024 р. вих. № 02-01/785 про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/1875/16(914/345/24); ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; залучено ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.03.2024 р.; задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» про забезпечення позову; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна.

19.02.2024 р. до суду за вх. № 688/24 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24).

Ухвалою суду від 19.02.2024 р. клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24), призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.02.2024 р.

22.02.2024 р. до суду за вх. № 5172/24 від ТзОВ «Фінансова компанія «Кантієро» надійшло заперечення на клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 27.02.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24).

28.02.2024 р. до суду за вх. № 5797/24 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.03.2024 р. до суду за вх. № 6220/24 від ТзОВ «Фінансова компанія «Кантієро» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

05.03.2024 р. до суду за вх. № 6378/24 від ТзОВ фірми «Гетьман» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

06.03.2024 р. до суду за вх. № 6490/24 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

07.03.2024 р. до суду за вх. № 6634/24 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

07.03.2024 р. до суду за вх. № 6683/24 від ТзОВ «Фінансова компанія «Кантієро» надійшло пояснення третьої особи щодо відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.03.2024 р. задоволено клопотання ТзОВ «Фінансова компанія «Кантієро», клопотання ТзОВ фірми «Гетьман» та заяву ОСОБА_1 про розгляд справи № 914/1875/16(914/345/24) в порядку загального позовного провадження; ухвалено розгляд справи № 914/1875/16(914/345/24) здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.04.2024 р.

19.03.2024 р. до суду за вх. № 7767/24 від ТзОВ «Фінансова компанія «Кантієро» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

26.03.2024 р. до суду за вх. № 8407/24 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

05.04.2024 р. до суду за вх. № 9444/24 від представника ТзОВ фірми «Гетьман» надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1

18.04.2024 р. до суду за вх. № 10682/24 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.04.2024 р. до суду за вх. № 10913/24 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.04.2024 р. підготовче засідання відкладено на 30.05.2024 р.

В підготовчому засіданні 30.05.2024 р. оголошено перерву до 25.06.2024 р.

У зв`язку з відпусткою судді Цікало А. І., підготовче засідання, призначене на 25.06.2024 р., не відбулось.

Ухвалою суду від 24.06.2024р. підготовче засідання призначено на 10.09.2024 р.

25.06.2024 р. до суду за вх. № 16607/24 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі, в якому він просить долучити (приєднати) до матеріалів справи Висновок експерта № 6649/24-35 від 11.06.2024 р.

10.09.2024 р. до суду за вх. № 22096/24 від представника відповідача надійшла заява про врахування при розгляді справи висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Ухвалою суду від 10.09.2024 р. відхилено клопотання ОСОБА_1 про об`єднання справ № 914/1875/16(914/345/24) та № 914/1875/16(914/343/24) в одне провадження, підготовче засідання відкладено на 26.09.2024 р.

26.09.2024р. до суду за вх. № 23399/24 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

26.09.2024 р. до суду за вх. № 23412/24 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів прави постанови про закриття кримінального провадження.

Ухвалою суду від 26.09.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2024 р.

02.10.2024 р. до суду за вх. № 3679/24 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24).

Ухвалою суду від 02.10.2024 р. клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24), призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.10.2024 р.

Ухвалою суду від 04.10.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 р. у справі № 914/1875/16(914/345/24).

Ухвалою суду від 07.10.2024 р. розгляд справи відкладено на 17.10.2024 р.

07.10.2024 р. до суду за вх. № 24265/24 від представника ОСОБА_1 адвоката Павлишина Ігоря Мирославовича надійшла заява про відвід судді Цікала А. І. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 08.10.2024 р. заяву представника ОСОБА_1 адвоката Павлишина Ігоря Мирославовича про відвід судді Цікала А. І. від розгляду справи № 914/1875/16(914/345/24) визнано необґрунтованою, передано матеріали справи № 914/1875/16(914/345/24) для вирішення питання про відвід судді Цікала А.І. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 р., для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначено суддю Артимовича В. М.

Ухвалою суду від 10.10.2024 р. відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Павлишина Ігоря Мирославовича про відвід судді Цікала А. І. від розгляду справи № 914/1875/16(914/345/24); справу № 914/1875/16(914/345/24) повернуто раніше визначеному складу суду.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях.

Представники відповідача в судове засідання з`явились, позовні вимоги заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов з підстав, наведених у поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Суд зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу надсилались ухвали суду про дату, час та місце судових засідань у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.

Позивач обґрунтовує позов тим, що спірне нерухоме майно, яке належало позивачу, вибуло із володіння останнього на підставі аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута, проведеного в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман». За результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), 01.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрований в реєстрі за № 6269. Результати вказаного аукціону та договір купівлі-продажу, укладений за результатами такого аукціону, визнано недійсними постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16. Відтак, у позивача виникла необхідність витребувати своє нерухоме майно від останнього набувача.

Позиція відповідача.

Відповідач, заперечуючи позов зазначає, що майно ТзОВ фірми «Гетьман» передано ОСОБА_3 за його участю, участю ліквідатора та з їх волі. ТзОВ фірма «Гетьман» з 2017 року була обізнана про факт укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 , а в подальшому з ОСОБА_1 , однак жодного разу не надала зауважень та заяв щодо дій ліквідатора Винника О. В. ТзОВ фірма «Гетьман» стверджувала про дотримання всіма учасниками аукціону вимог законодавства під час проведення аукціону, чим підтвердила свою волю та обізнаність про передачу майна за відплатним договором. Відповідач стверджує, що наявність у діях особи волі на передання майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Відповідач зазначає, що аукціон з продажу майна банкрута та договір купівлі-продажу такого майна визнано недійсним за заявою ТзОВ «ФК «Кантієро», а відтак, на думку відповідача, посилання позивача на судове рішення, прийняте за заявою ТзОВ «ФК «Кантієро» є безпідставним та законність такого аукціону повинно бути досліджено у даній справі. Відповідач вказує, що є законним власником спірного майна, яке він придбав за відплатним договором у встановленому законом порядку. За час володіння та користування спірним майном, відповідачем зроблені невід`ємні його поліпшення, які збільшили вартість такого майна. На думку відповідача, зазначене свідчить про відсутність підстав для витребування майна.

Також, у відзиві на позовну заяву, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач придбав спірне майно в грудні 2017 року про що було відомо всім учасникам у справі про банкрутство, в тому числі і ТзОВ фірмі «Гетьман». Отже, з 2017 року позивач знав про факт переходу права власності на спірне майно, однак звернувся з позовом про його витребування лише у січні 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро», у відповіді на відзив та поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що відповідач хибно стверджує, що законність аукціону з продажу майна банкрута слід досліджувати у даній справі, оскільки оцінку законності такого аукціону надано Верховним Судом у постанові від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16, а судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим на всій території України. Вказує, що спірне майно вибуло з володіння власника - ТзОВ фірми «Гетьман» поза його волею. Також вказує, що відповідач придбав спірне майно за ціною, що в 40 разів є меншою за ринкову. Зазначене, а також те, що відповідач є засновником ТзОВ « 3І» - однієї з найбільших аптечних мереж на Західній Україні, торговий знак ТзОВ « 3І» був розміщений на спірних приміщеннях, свідчить про те, що відповідач не може вважатись добросовісним набувачем спірного майна, що є додаткової підставою для його витребування.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

ОСОБА_2 пояснень щодо позову не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман». Справа перебуває на стадії ліквідації банкрута, введеної постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 р.

01.11.2017 р. та 02.11.2017 р. на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України опубліковано оголошення (номер публікації 46869) про проведення другого повторного аукціону (відкритих торгів) з продажу майна, що належить банкруту (ТзОВ фірмі «Гетьман») з можливістю зниження початкової вартості.

До складу Лоту № 1 увійшло наступне майно:

- нежитлове приміщення загальною площею 54,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 86,8 кв.м. (приміщення позначені за планом земельної ділянки літерою «А-5» (1-11), що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлові приміщення загальною площею 290,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 113,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлові приміщення 54-1 54-21, приміщення підвалу ХVІІІ-ХХІІ, загальною площею 369,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлові приміщення, загальною площею 77,4 кв.м. (приміщення позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6 які розташовані на першому поверсі), що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлові приміщення, загальною площею 90,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_8 ;

- нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_9 ;

- нежитлові приміщення загальною площею 88,5 кв.м. (нежитлові приміщення в підвалі позначені номерами II, III; на першому поверсі будинку 11-1, 11-2, 11-3, 11-4, 11-5), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_10 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_10 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_10 ;

- нежитлові приміщення загальною площею 119,7 кв.м. (приміщення позначені в поверхневому плані літерами 69, 70, 70(1), 71-75, 89, 90 і розташовані на першому поверсі будинку), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 ;

- земельна ділянка, площею 1,0000 га, кадастровий номер :02:000:0102, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва відпочинкового комплексу, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, Тухольківська сільська рада, урочище «Стаї»;

- будівля овочесховища площею 776,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_10 ;

- рухоме майно, товари в обороті (лікарські засоби) згідно переліку, вказаного в оголошенні;

- дебіторська заборгованість згідно переліку, вказаного в оголошенні.

Проведення зазначеного аукціону призначено на 01.12.2017 р.

01.12.2017 р. відбулися другі повторні торги (аукціон) з продажу майна банкрута - ТзОВ фірми «Гетьман», за результатами якого майно банкрута (Лот № 1) реалізовано за ціною 1523990,80 грн., а переможцем аукціону визнано ОСОБА_3 .

За результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), 01.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрований в реєстрі за № 6269.

В подальшому, частина майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 01.12.2017 р. реєстраційний № 6269, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» та ОСОБА_3 за результатами проведеного аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), вибуло із володіння ОСОБА_3 та станом на час розгляду справи перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6411, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_9 , РНОРМ НОМЕР_1 ;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6403, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_10 , РНОРМ 1;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6405, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , РНОРМ 1.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман», який відбувся 01.12.2017 р.; визнано недійсним договір купівлі-продажу б/н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» та ОСОБА_3 за результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1).

У зв`язку з визнанням недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Гетьман» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Солдаткіна І. В. звернулось до суду з даним позовом про витребування майна, яке було предметом недійсного аукціону, з чужого незаконного володіння останнього набувача - ОСОБА_1 на користь власника - ТзОВ фірми «Гетьман».

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз статей 216, 328 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а незаконність набуття права власності, яка встановлена судом не може обґрунтовувати правомірності набуття права власності.

Отже, правочин який визнаний судом недійсним не породжує наслідків визнання за набувачем права власності на спірне майно.

Таким чином, набувач за недійсним правочином не може вважатись законним власним майна, яке придбане за недійсним правочином, а відтак, таке неіснуюче право власності не породжує й прав щодо розпорядження майном, зокрема, продажу третім особам.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В постановах Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі № 927/876/17, від 11.09.2018 р. у справі № 910/9555/16, постановах Верховного Суду України від 15.03.2017 р. у справі №3-1515гс16, від 25.01.2017 р. у справі №3-1533гс16, від 23.11.2016 р. у справі № 3-1058гс16, від 05.10.2016 р. у справі № 3-604гс16 зазначений наступний правовий висновок:

«Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина 3 статті 388 ЦК України).

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини 1 статті 338 ЦК України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 338 ЦК України.

У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.».

Таким чином, для застосування даної норми необхідно встановити факт, що спірне майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом і перейшло у володіння особи, яка відчужила дане спірне майно, не маючи права на його відчуження.

У процедурі банкрутства майно боржника вибуває з володіння власника (органу управління боржником) в момент введення ліквідаційної процедури та з призначенням ліквідатора до нього переходять права органу управління боржником. Отже, вибуття майна з володіння власника відбувається не за його волевиявленням, а в силу прямої вказівки спеціального закону. Обмежуючи таким чином права власника на володіння майном, законодавець одночасно зобов`язує ліквідатора діяти добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, у межах та у спосіб що передбачені Конституцією України та законодавством про банкрутство. Отже, встановлення судом недійсності аукціону з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі та правочину, укладеного за наслідками такого аукціону, очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності і законності та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури.

В ухвалі Господарського суду Львівської області від 07.12.2023 р. у справі № 914/1875/16 встановлено, що ліквідатором ТзОВ фірми «Гетьман» Винником О. В. неналежно здійснено повноваження щодо продажу майна банкрута. Таке неналежне виконання обов`язків призвело до визнання Верховним Судом недійсними результатів аукціону з продажу майна ТзОВ фірми «Гетьман».

В постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.04.2019 р. у справі № Б-19/207-09 наведено правову позицію, що здійснення ліквідатором права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі № 922/614/19 зазначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

У даному випадку, спірне майно вибуло поза волею власника (ТзОВ фірми «Гетьман»).

Щодо тверджень відповідача про те, що законність аукціону з продажу майна банкрута повинно бути досліджено у даній справі, суд зазначає таке.

Визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута та договору купівлі-продажу майна банкрута, укладеного за результатом такого аукціону було предметом судового розгляду в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство ТзОВ фірми «Гетьман» за заявою забезпеченого кредитора.

За результатами такого судового розгляду, постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 встановлено, що аукціон з продажу майна банкрута, який відбувся 01.12.2017 р., проведено з порушенням вимог закону (організатором аукціону було недотримано приписів закону щодо фіксації аукціону технічними засобами).

Після визнання Верховним Судом недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута та договору купівлі-продажу, укладеного за результатами такого аукціону, у позивача виникла можливість звернення з позовом про витребування майна, яке було предметом такого недійсного аукціону та договору купівлі-продажу.

25.06.2024 р. відповідачем подано до матеріалів справи висновок експерта від 11.06.2024 р. № 6649/24-35 за результатами проведення судової експертизи відеозапису аукціону від 01.12.2017 р. Вказана експертиза проведена за заявою ОСОБА_1 . За результатами проведеної експертизи визначено дату та час створення відеофайлу з записом аукціону, а саме 01.12.2017 р. розпочато о 10 год. 09 хв. Оскільки відповідач не є власником відеозапису аукціону від 01.12.2017 р. та висновок експерта складений лише 11.06.2024 р., у відповідача не було фізичної можливості раніше подати до суду такий висновок експерта.

Визнання судом недійсності аукціону з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі та правочину, укладеного за наслідками такого аукціону, свідчить про вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності і законності. Розпорядження ліквідатором майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння. Отже, у даному випадку, спірне майно вибуло поза волею власника (ТзОВ фірми «Гетьман»), а тому вимога позивача про витребування майна від останнього набувача ( ОСОБА_1 ) підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р. на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. № 540-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Отже, строки позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 р. № 3450-IX, у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пункт 19 викладено в такій редакції: « 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Крім того, суд зазначає, що у позивача виникла можливість звернення з даним позовом про витребування майна виключно після ухвалення Верховним Судом постанови від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу такого майна та договору купівлі-продажу майна банкрута, укладеного за результатом аукціону з продажу майна банкрута, про що вказано у зазначеній постанові Верховного Суду.

Враховуючи наведене, на момент подання даного позову, строк позовної давності не сплив, а тому заяву відповідача про застосування строків позовної давності слід відхилити.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи

У даній справі суд вважає, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо судових витрат.

Відповідно до платіжної інструкції № 15 від 26.01.2024 р. позивачем сплачено судовий збір за розгляд даної позовної заяви у розмірі 7425,00 грн.

Також, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1514,00 грн. за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 10 від 26.01.2024 р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна - задоволити.

2. Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_11 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» (вул. Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059; ідентифікаційний код юридичної особи 22366581) наступне нерухоме майно:

- нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_9 ; РНОРМ 1;

- нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_10 ; РНОРМ 1;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_10 ; РНОРМ 1.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_11 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» (вул. Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059; ідентифікаційний код юридичної особи 22366581) 8939 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.