ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" жовтня 2024 р. Справа№ 910/4431/13

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Сотніков С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.03.2014 (повний текст складено 15.03.2024, суддя Мандичев Д.В.)

у справі № 910/4431/13

за позовом Організації орендарів орендної фірми "Екста"

до 1. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2.Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна",

3.Фонду державного майна України,

4. Закритого акціонерного товариства "Центр моди "Екста",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 ,

за участю Прокуратури Печерського району міста Києва

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 році Організація орендарів орендної фірми "Екста" (далі - позивач, ОООФ "Екста") звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 3 333,0 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 у справі № 910/4431/13, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2013, припинено провадження у справі в частині позовних вимог до ЗАТ "Центр моди "Екста", позовні вимоги ОООФ "Екста" до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Департамент, відповідач-1) задоволено, визнано за ОООФ "Екста" право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3333,0 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено у задоволенні позовних вимог до КП "Київське міське БТІ" та Фонду державного майна України, стягнуто з відповідача-1 на користь позивача судовий збір в сумі 68 820 грн.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про перегляд рішення від 09.07.2013 за нововиявленими обставинами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами; скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013; прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ОООФ "Екста" до Департаменту, КП "Київське міське БТІ" та ФДМУ відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог до ЗАТ "Центр моди "Екста" припинено; стягнуто з ОООФ "Екста" на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у розмірі 36540 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2014.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до часу відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 15.10.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий), Скрипка І.М., Ткаченко Б.О.

Форма і зміст апеляційної скарги встановлені ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі, окрім іншого, мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку та електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів мають відповідати вимогам п. 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01 липня 2020 р. № 144.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 258 ГПК України, оскільки у ній не зазначені серія паспорта скаржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Додані до апеляційної скарги копії документів не відповідають вимогам п. 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020.

Згідно з ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній станом на дату пред`явлення позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у чинній редакції) за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, при зверненні з даною апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 103230 грн, враховуючи, що при зверненні до господарського суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 68820 грн.

До апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору.

Скаржник у апеляційній скарзі заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до часу відкриття судом провадження за даною апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін за існування та підтвердження їх доказами визначених Законом умов. При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд зазначає, що обов`язок по доведенню наявності обставин для відстрочення або розстрочення сплати судового збору покладається на заявника.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору заявлене із посиланням на фінансовий стан скаржника. При цьому, заявник апеляційної скарги не зазначив, який саме його фінансовий стан перешкоджає сплатити судовий збір, не подав докази на підтвердження свого фінансового стану.

Оскільки, обставини неможливості сплати судового збору апеляційному суду не доведені, то клопотання про відстрочення сплати судового збору належить відхилити.

Відповідно до п. 13 розділу XI ГПК України (в редакції з 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржене рішення ухвалене 07.03.2014, повний текст складено 12.03.2014, а відтак строк апеляційного оскарження сплив 22.03.2014.

Апеляційна скарга на вказане судове рішення подана 17.09.2024, тобто скаржник пропустив встановлений процесуальним законом строк на звернення із апеляційною скаргою.

При цьому, скаржник не порушує питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Такими чином, апеляційну скаргу належить залишити без руху із наданням строку на усунення недоліків згідно з ч. 2, 3 ст. 260 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 258, ч. 2, 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без задоволення клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі №910/4431/13 залишити без руху.

3. Встановити для ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання суду протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали:

реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта громадянина України;

доказів сплати судового збору.

4. Роз`яснити для ОСОБА_1 право подати заяву із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження для поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

5. Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 на його поштову адресу ( АДРЕСА_2 ) та адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів.

Повний текст ухвали складений та підписаний 24.10.2024.

Суддя С.В. Сотніков