ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 Справа № 904/2880/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

за позовом Фурсова Максима Михайловича , с.Новоолександрівка Дніпровський район Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ", м.Дніпро

про стягнення 80204,00 грн

Представники:

Від Позивача - Фурсов М.М.

Від Позивача - Баган Л.Т., представник

Від Відповідача - Старенко І.Г., посвідчення №0528, адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Фурсов Максим Михайлович (далі-Позивач) через "Електронний суд" 01.07.2024 року звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь винагороду за Договором №202373-19-fop- Fursov M.M. від 01.07.2023 року за виконання робіт у період з 01.02.2024 по 09.04.2024 у розмірі 80204 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №202373-19-fop- Fursov M.M. про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створене під час виконання робіт від 01.07.2023 року.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

05.07.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19.07.2024 через "Електронний суд" представник Відповідача подав клопотання, в якому просить суд витребувати у Фурсова Максима Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 ) оригінали електронних доказів: роздруківки з інструкцією щодо використання Гітхабу, роздруківки з історією змін до проектів з Гітхабу, роздруківка з Гітхабу за період з 31.01.2024р. по 09.04.2024р., титульна сторінка проекту Відповідача у Гітхабі із зазначенням пошти ОСОБА_4 як основної пошти проекту, листування з ключовими особами Товариства; лист Олександра Паська від 27.05.2024р.; скрін-шот з соціальної мережі "Facebook"; листування з Власницею.

В обґрунтування зазначеного клопотання Відповідач посилається на те, що витребувані у Позивача документи не містять кваліфікованого електронного підпису, оскільки є копіями документів зроблених Позивачем власноруч з метою введення суду в оману.

19.07.2024 через "Електронний суд" представник Відповідача подав клопотання про повернення позовної заяви (арк.с. 111-113), в якому вказує про те, що документ, який має посвідчувати права представника Позивача представляти інтереси в суді, рівно як і підписувати позовну заяву, не перекладений з польської мови на українську мову та не засвідчений належним чином в порядку ст. 79 Закону України "Про нотаріат", не є належними документом, оскільки не оформлений в установленому законом порядку, а отже не дає змоги перевірити повноваження представника Позивача на підписання позовної заяви та звернення з нею до суду.

23.07.2024 ухвалою суд позовну заяву залишив без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати нотаріально засвідчений переклад нотаріального напису на довіреності особи, яка підписала позов.

25.07.2024 через "Електронний суд" представник Позивача подав клопотання, в якому просить суд витребувати з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" оригінали електронних доказів: інформацію в електронній (цифровій) формі щодо історію змін до проектів з Гітхабу в організації iGov - E-Government of Ukraine; інформацію в електронній (цифровій) формі, а саме написані Позивачем програмні коди на Гітхабі за період з 31.01.2024 по 09.04.2024; інформацію в електронній (цифровій) формі з титульної сторінки проекту Відповідача у Гітхабі.

Також представник Позивача просить суд розглянути справу №904/2880/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

30.07.2024 через "Електронний суд" представник Позивача подав заяву про усунення недоліків (арк.с. 174-183).

31.07.2024 через "Електронний суд" представник Відповідача подав заперечення проти клопотання про витребування доказів та розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін (арк.с. 196-198).

31.07.2024 ухвалою суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання по суті на 03.09.2024 о 14:30 год. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" про витребування електронних доказів задоволено. Клопотання представника Фурсова Максима Михайловича про витребування доказів задоволено.

В судовому засіданні 08.10.2024 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

19.07.2024 через "Електронний суд" представник Відповідача подав відзив на позовну заяву (арк.с. 81-87, 93-99), в якому посилається на таке:

ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" підтверджує, що між ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" та Максимом Фурсовим дійсно укладений Договір №202373-19-ґор-Ригзоу М.М. про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створено під час виконання робіт від 01.07.2023р. В той самий час Відповідач повністю заперечує доводи Позивача щодо стану розрахунку за Договору викладені у позовній заяві з огляду на наступні факти:

Відповідач замовляв послуги Позивача, визначені Договором у липні 2023 року, серпні 2023 року, вересні 2023 року, жовтні 2023 року та січні 2024 року. За цей період між Позивачем та Відповідачем були підписані відповідні Акти виконаних робіт та зроблені відповідні оплати за ними (дані докази долучені Позивачем до позовної заяви);

п. 2.1. Договору визначено, що "Предметом Договору є виконання Виконавцем робіт на замовлення Замовника та розподіл майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності, що Виконавець створить чи ймовірно створить під час виконання робіт.";

згідно з п. 1.5. Компанія та Підрядник визначили, що "Замовлення Замовника -доручення Замовника на виконання робіт, що дається Виконавцю на вибір Замовника в письмовій або електронній формі";

в той самий час п. 8.3. Компанія та Підрядник дійшли згоди, що "Сторони узгодили, що листування між Сторонами, замовлення Замовника, звіти Виконавця, акти про виконання робіт тощо можуть подаватися, підписуватися Сторонами в електронному форматі з проставленням електронного підпису";

відповідно до п. 5.4. Договору: "Факт виконання Виконавцем робіт за цим Договором щомісяця підтверджується актом про виконання робіт, укладеному Сторонами. Виконавець не пізніше ніж 2 числа місяця, наступного за звітним, подає Замовнику два примірники акта виконаних робіт. Замовник протягом трьох днів розглядає акт виконаних робіт і за умови відсутності заперечень щодо переліку та якості виконаних робіт підписує один примірник акта про надання послуг і повертає його Виконавцю";

після січня 2024 року Відповідач не робив жодних замовлень на виконання Позивачем робіт, окрім того, до 17.05.2024р., не отримував жодних актів виконаних робіт, де Відповідач міг би пересвідчитись, що якісь послуги надавалися Позивачем;

17.05.2024 на адресу Відповідача від Позивача надійшов Акт виконаних робіт 2/2024 та Акт виконаних робіт № 3/2024 підписаний за допомогою КЕП щодо послуг наданих у лютому 2024 року на суму 40102,00 грн та послуг наданих у березні 2024 року на суму 40102,00 грн. У підписанні цих Актів Відповідачем було відмовлено на підставі того, що:

- після січня 2024 року Відповідач не робив жодних Замовлень на виконання Позивачем робіт чи надання послуг. Звертаємо Вашу увагу, що Замовлення Відповідача відповідно до п. 8.3. мали бути направлені Відповідачем на офіційну електронну пошту Позивача, яка вказана у реквізитах Договору та підписана КЕП Компанії. Крім того, в Замовленні Відповідача мали бути погоджені перелік послуг, їх вартість, строк надання цих послуг або виконання робіт. Але Відповідач не замовляв послуг Позивача після січня 2024 року та не розуміє правових підстав направлення Позивачем цих Актів;

акти не містить жодних фактів виконання послуг, оплату яких він вимагає, строки надання цих послуг, їх вартість тощо. Звіт з посиланнями, які надані Позивачем не містить жодних документів, за якими можна встановити, що Відповідачем здійснювалися замовлення у визначені в Актах періодах, яким чином Позивачем було отримано Замовлення на послуги (роботи), які перелічені в цих звітах, їх вартість, строк надання. Окрім того, ці звіти створені самим Позивачем, сторонами ніколи не узгоджувалися ціни та такий порядок надання замовлення Відповідачем та прийняття послуг від Позивача. Договором не визначалися інструменти та програмне забезпечення на яке посилається Позивач, окрім того, ці документи не містять КЕП сторін, у зв`язку з чим вважати дані документи належними доказами немає жодної можливості;

дані Акти надіслано лише 17.05.2024, хоча п.5.4. Договору встановлено, що "Факт виконання Виконавцем робіт за цим Договором щомісяця підтверджується актом про виконання робіт, укладеному сторонами. Виконавець не пізніше ніж 2 числа місяця, наступного за звітним, подає Замовнику два примірники акта виконаних робіт. Замовник протягом трьох днів розглядає акт виконаних робіт і за умови відсутності заперечень щодо переліку та якості виконаних робіт підписує один примірник акта про надання послуг і повертає його Виконавцю.";

останній акт виконаних робіт був підписаний сторонами 31.01.2024. Після цього жодних звернень від Позивача до Відповідача не надходило, електронна пошта Відповідача client@icore.соm.uа, яка визначена як канал комунікації з боку Відповідача не містить жодних звернень від Позивача (не підписаних КЕП, як визначено Договором, ані непідписаних), окрім Вимоги, яка надійшла 13.05.2024. На підставі фактів, визначених вище Відповідачем було відмовлено в задоволенні Вимоги Позивача від 13.05.2024;

твердження Позивача, що "усними домовленостями було визначено фіксовану щомісячну винагороду, незалежно від обсягу виконаних робіт, у розмірі 40102,00 грн. Щомісяця починаючи з липня 2023 року Позивач отримував незмінну суму за виконані роботи 40102 грн" та щодо визначення як кінцевого бенефіціарного власника Відповідача ОСОБА_4 , як особи яка має вирішальний вплив на Відповідача не відповідають дійсності;

твердження Позивача, що "підтвердження фактичного виконання робіт Позивачем було також: надане посадовою особою контрагента Товариства, який замовляв Роботи у Товариства - українсько-американським Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями, а саме фінансовим директором Паськом Олександром" та що "35. замовлення робіт з моменту укладання Договору і до моменту виникнення спірних правовідносин відбувались через листування у соціальній мережі "Теlegram", доступ до якого ключові особи Товариства видалили. Відповідно, листування через соціальну мережу "Теlegram" із домовленостями щодо замовлень робіт є письмовою формою правочину. 38. Досягнення згоди щодо істотних умов підтверджується прийняттям Товариством виконаних Позивачем робіт, що викладено у п.10-12 позовної заяви та визнанням Товариством своїх заборгованостей, що викладено у підрозділі А Розділу III позовної заяви" не можуть розглядатися як доказ викладених Позивачем тверджень;

також Відповідач у відзиві надав оцінку доказам наданих Позивачем.

30.07.2024 через "Електронний суд" представник Позивача подав відповідь на відзив (арк.с. 155-159) щодо обставин та строку; щодо суми винагороди; щодо відсутності у Позивача обов`язку надавати Відповідачу докази замовлень для підтвердження виконання робіт; Відповідач не спростував доказів того, що Володимир є КБВ Відповідача; щодо заперечення Відповідача щодо змісту звіту та щодо електронних доказів.

31.07.2024 через "Електронний суд" представник Відповідача подав заперечення на відповідь на відзив (арк.с. 184-189), в якому Відповідач зазначив щодо невідповідності даних, ідентифікуючих особу Позивача зазначених у позовній заяві, даним особи, що видала довіреність на право представництва в суді на ім`я ОСОБА_5 ; щодо доводів Позивача про наявність замовлення Відповідача на послуги начебто виконані Позивачем; щодо доводів Позивача щодо відсутності в нього обов`язку надавати докази замовлення послуг чи робіт з боку Відповідача; щодо доводів Позивача про наявність у Відповідача іншого кінцевого бенефіціарного власника, ніж зазначеного у даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; щодо заперечень Позивача щодо сумнівів існування електронних доказів.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

01.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" (далі-Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Фурсовим Максимом Михайловичем (далі-Виконавець) укладено Договір №202373-19-fop- Fursov M.M. про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створене під час виконання робіт (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору:

1.1. Об`єкт права інтелектуальної власності - комп`ютерні програми (програмне забезпечення), створені Виконавцем на замовлення Замовника та на умовах, визначених цим Договором.

1.5. Замовлення Замовника - доручення Замовника на виконання робіт, що дається Виконавцю на вибір Замовника в письмовій або електронній формі.

1.6. Робота за цим Договором - це роботи з розроблення, модифікації, тестування та технічної підтримки програмного забезпечення, планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем, що поєднують апаратні засоби, програмне забезпечення та комунікаційні технології; роботи з обслуговування комп`ютерних систем і/або опрацювання даних та інші роботи у сфері інформаційних технологій.

2.1. Предметом Договору є виконання Виконавцем робіт на замовлення Замовника та розподіл майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності, що Виконавець створить чи ймовірно створить під час виконання робіт.

2.2. Сторони домовилися, що всі майнові права інтелектуальної власності на об`єкт права інтелектуальної власності за цим Договором належать Замовнику, зокрема:

2.2.1. виключне право на використання об`єкта права інтелектуальної власності. Виключне право на використання об`єкта права інтелектуальної власності дозволяє Замовнику використовувати цей об`єкт права інтелектуальної власності на свій розсуд у будь-якій формі та будь-яким чином, не забороненим законодавством України;

2.2.2. виключне право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання об`єкта права інтелектуальної власності;

2.2.3. виключне право передати будь-якій особі право власності на всі майнові права інтелектуальної власності на об`єкт права інтелектуальної власності;

2.2.4. виключне право Замовника забороняти іншим особам використовувати об`єкт права інтелектуальної власності без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно із законодавством порушенням прав;

2.2.5. виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності іншими особами, у тому числі шляхом звернення до судових установ;

2.2.6. виключне право вимагати поновлення порушених прав власника майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт права інтелектуальної власності;

2.2.7. інші виключні майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

2.3. Сторони домовились, що Замовник є одноосібним власником усіх майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт права інтелектуальної власності за цим Договором з моменту створення його Виконавцем.

2.4. За виконання роботи, що зазначено в п.1.1 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю винагороду, передбачену п. 5 цього Договору.

5.1. Винагорода Виконавця за роботу, що зазначено в п.1.1 цього Договору, є помісячною та визначається згідно наданих актів виконаних робіт (послуг). Сплата за виконану роботу Замовником визначає його згоду з її вартістю, об`ємом та якістю.

5.2. Сплата винагороди здійснюється шляхом перерахування Замовником грошей на поточний рахунок Виконавця.

5.4. Факт виконання Виконавцем робіт за цим Договором щомісяця підтверджується актом про виконання робіт, укладеному Сторонами. Виконавець не пізніше ніж 2 числа місяця, наступного за звітним, подає Замовнику два примірники акта виконаних робіт. Замовник протягом трьох днів розглядає акт виконаних робіт і за умови відсутності заперечень щодо переліку та якості виконаних робіт підписує один примірник акта про надання послуг і повертає його Виконавцю.

8.1. Договір набирає чинності з дня його укладання Сторонами та зберігає чинність протягом одного року до 01.07.2024р. Якщо за 30 днів до дати, що зазначено в цьому пункті, жодна Сторін не заявила про припинення цього Договору, цей Договір продовжується на аналогічний строк на умовах, визначених цим Договором.

8.3. Сторони узгодили, що листування між сторонами, замовлення Замовника, звіти Виконавця, акти про виконання робіт тощо можуть подаватися, підписуватися сторонами в електронному форматі з поставленням електронного підпису.

Позивач зазначає у позові, що усними домовленостями було визначено фіксовану щомісячну винагороду, незалежно від обсягу виконаних робіт, у розмірі 40102,00 грн. Позивач в період з 01.02.2024 по 09.04.2024 надавав Відповідачу послуги - комп`ютерне програмування, моделювання та налаштування бізнес-процесів (шаблонів документів) до комп`ютерної програми ІНФОРМАЦІЯ_1, що передбачена умовами Договору про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створено під час виконання робіт №202373-19-fop-Fursov М.М. від 01.07.2023р., що підтверджується Актами виконаних робіт до Договору №202373-19-fop-Fursov M.M. про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створене під час виконання робіт від 01.07.2023 року (арк.с. 16, 17, зв.арк.с. 37-43). Сторони зауважень та скарг один до одного стосовно виконання умов Договору не мають. Акти виконаних робіт підписувалися сторонами у системі електронного документообігу "iDoc" із використанням кваліфікованого електронного підпису. У протоколах підписання актів зазначаються, зокрема, дата та час підписання документа кожною зі сторін. Роботи виконувалися Позивачем на веб-сервісі для спільної розробки програмного забезпечення "Github" ("Гітхаб"). GitHub - це система контролю версій розробки програмного забезпечення й центр співпраці між мільйонами розробників та проектів. Великий відсоток усіх сховищ Git мають хост на GitHub, та багато проектів з відкритим кодом використовують задля Git хостингу, керування завданнями, перегляду коду. Це найпопулярніший інструмент, в якому зберігається код та історія його змін.

На підтвердження зазначеного до позовної заяви Позивач подав:

роздруківки з веб-серверу Гітхаб за період з 31.01.2024 по 09.04.2024, що підтверджують написання ним відповідного програмного коду щодо iDoc («Система електронного документообігу «АйДок»). У верхній лівій частині роздруківки зазначено виконавця відповідного програмного коду - "МаксФурсов" (Позивач), в центрі роздруківки зазначено дату виконання коду та кількість внесених змін;

листування з громадянами Володимиром та Ольгою Білявцевими, про яких стверджує, що перший є фактичним кінцевим бенефіціарним власником Товариства Відповідача, а друга - одноосібною власницею Товариства. Під час листування обговорювалось про факт виконання Позивачем відповідних робіт у вигляді внесення змін у березні, лютому та квітні у поточні проекти й прийняття відповідних змін Володимиром та Ольгою Білявцевими як підтвердження надання замовлень на такі роботи. Назви файлів містять назви проектів, над якими на той час продовжував працювати Позивач;

історію проектів Позивача з Гітхабу, згідно з якими до проектів ІНФОРМАЦІЯ_5 "ІНФОРМАЦІЯ_6 після закінчення виконання Позивачем робіт вносив зміни його колега- користувач "ІНФОРМАЦІЯ_2" 10, 17, 22, 23, 29 та 30 квітня, 2, 23, 29 та 30 травня 2024 року. Таким чином, після закінчення виконання Позивачем робіт, працівники Товариства вносили подальші зміни до програмних кодів, написаних Позивачем;

на підтвердження фактичного виконання робіт Позивачем було також надане посадовою особою контрагента Товариства, який замовляв роботи у Товариства, українсько-американським Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями, а саме фінансовим директором - Паськом Олександром у листі з його електронної скриньки від 27.05.2024 (арк.с. 66). роздруківка електронного листа з електронної адреси про підтвердження надання ТОВ «Айкор Технолоджи» послуг за участю Позивача з лютого по квітень 2024 (арк.с.66).

акти від 13.03.2024 виконаних робіт 2/2024 та від 10.04.2024 виконаних робіт 3/2024 (арк.с. 16, 17), які підписані тільки з боку Позивача;

вимогу щодо виплати винагороди за Договором, яку Позивач підписав цифровим підписом. До вимоги Позивач додав Акти виконаних робіт від 13.03.2024 №2/2024 та від 10.04.2024 №3/202413.05. (зв.арк.с. 66-69).

15.05.2024 Відповідач на електронну адресу Позивача направив лист-відповідь вих.№іс20240515-0-out (зв.арк.с. 69-71), в якому повідомив про те, що відмовляє Позивачу у підписанні Актів виконаних робіт, на які Позивач посилаєтесь у своїй вимозі, оскільки товариство не здійснювало замовлення послуг Позивача після 31.01.2024; Позивач не надав доказів отримання замовлень товариством; товариство не отримувало жодних актів виконаних робіт після 31.01.2024, які виступали б для товариства підтвердженням надання послуг; Позивач не підписав акти та звіт про виконання робіт кваліфікованим електронним підписом.

17.05.2024 Позивач повторно надіслав на адресу Відповідача додатки (акти виконаних робіт від 13.03.2024 №2/2024 та від 10.04.2024 №3/2024, звіт за період робіт з 01.02.2024 по 09.04.2024) до вимоги від 13.05.2024, підписані електронним підписом (арк.с. 18).

20.05.2024 Відповідач на електронну адресу Позивача направив відповіді на Акт виконаних робіт 2/2024 та Акт виконаних робіт 3/2024 (арк.с. 34-37), в яких повідомлено про те, що ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" відмовляє у підписанні Актів виконаних робіт 2/2024 та 3/2024 підписаний за допомогою КЕП та направлений на адресу ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" 17.05.2024р. щодо послуг наданих у лютому на суму 40102,00 грн, березні 2024 року на суму 40102,00 грн, оскільки жодних замовлень на виконання робіт чи надання послуг у Максима Фурсова (як ФОП, так і фізичної особи) за період лютий 2024 року ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" не здійснювало; жодних послуг чи робіт від Максима Фурсова (як ФОП, так і фізичної особи) за період лютий 2024 року ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" не отримувало.

На доведення неможливості подати оригінали доказів, роздрукованих з веб-серверу Гітхаб, а також історію проектів Позивача з Гітхабу Позивач подав копію електронного повідомлення з веб-серверу Гітхаб про його вилучення з організації «айГов-Е-Уряд України», повідомлення про що датовано 15.07.2024, переклад листа з англійської засвідчено нотаріально.

Матеріали справи свідчать про те, що виключення Позивача з доступу до організації «айГов-Е-Уряд України» на базі веб-серверу Гітхаб відбулося після подачі Позивачем позову до суду та передувало клопотанню Відповідача про надання оригіналів спірних доказів з веб-серверу Гітхаб.

В матеріалах справи також є копія Свідоцтва № НОМЕР_2 про реєстрацію авторського права ОСОБА_4 на твір ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.27), копія акту на невиключне право використання Системи електронного документообігу «АйДок» від 31.07.2018, складеного між Ліцензіаром ОСОБА_4 та ТОВ «Айкор-Технолоджи» в особі Генерального директора ОСОБА_4 (арк.с. 64), витяг щодо тендерів ТОВ "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" відповідно до інформації з підсистеми «СОNTR AGENT» системи «Ліга» (арк.с.53 на зв.-55), де зафіксовано, що Відповідач є продавцем у закупівлі у вигляді прав на використання, послуги щодо забезпечення функціонування Системи електронного документообігу «АйДок», роздруківка електронних листів від ОСОБА_4 та від ОСОБА_8 про надання 19.03.2024 та 01.014.2024 доступу до документів та додавання коментарів в програмі iDoc - БП Мерж та Евромікс(арк.с.65 та на зв).

Доказів погашення суми позову Відповідач на час розгляду справи суду не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд

при прийнятті рішення

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, на підставі договорів.

Предметом укладеного між сторонами договору є виконання робіт Виконавцем на замовлення Замовника та розподіл майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності - комп`ютерні програми (програмне забезпечення).

Згідно зі ст.ст.1, 20 Закону України «Про авторське право в суміжні права» комп`ютерні програми, які виражені у вихідному або об`єктному кодах, якщо вони є оригінальними, є об`єктом авторського права.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що способами використання твору є, зокрема, переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни твору.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про авторське право в суміжні права» передбачено, що без дозволу суб`єктів авторського права на комп`ютерну програму, якщо договором не передбачено інше та якщо зазначені в цій частині дії необхідні виключно для належного використання копії комп`ютерної програми за призначенням, у тому числі для виправлення помилок, законний користувач комп`ютерної програми має право: 1) здійснювати відтворення комп`ютерної програми в цілому або частково, будь-яким способом та в будь-якій формі; 2) здійснювати переклад, адаптацію або будь-яку іншу зміну (модифікацію) комп`ютерної програми і відтворення результатів таких дій.

Відповідно до ч.2 ст.430 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на об`єкт, створений за замовленням, належать творцеві цього об`єкта та замовникові спільно, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 2-4 статті 15 Закону України «Про авторське право в суміжні права» майнові права на твір, створений за замовленням, переходять до замовника з моменту створення твору у повному складі, якщо інше не передбачено договором замовлення. Майнові права інтелектуальної власності на твір образотворчого мистецтва, створений за замовленням (крім твору, спеціально створеного як елемент комп`ютерної програми), належать його автору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо майнові права на твір переходять до замовника, автор має право на винагороду.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, суд доходить до висновку, що комп`ютерне програмування, моделювання та налаштування бізнес-процесів (шаблонів документів) до комп`ютерної програми є способом використання твору.

Якщо таке використання твору відбувається за замовленням власника майнових прав, який отримує комерційну вигоду від такого використання об`єкту інтелектуальної власності, тобто майнові права на результати робіт переходять на замовника робіт, виконавець цих робіт з авторською комп`ютерною програмою має право на відповідну винагороду.

Зазначеному праву кореспондує обов`язок замовника сплатити винагороду в будь-якому випадку.

Розмір цієї винагороди, на думку суду, може бути визначений договором між замовником та виконавцем, або носити розумний характер з огляду на загальні засади цивільного законодавства.

Свої зобов`язання сторони узгодили шляхом укладення Договору про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що створене під час виконання робіт. Умови договору з урахуванням особливостей об`єкта інтелектуальної вланості містять в собі елементи договору підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За обставинами справи порядок взаємодії сторін передбачає надання замовлення Замовником із технічним завданням у письмовій або електронній формі (п.1.5 договору) та оформлення актів виконаних робіт (послуг) (п.5.3 договору).

Матеріали справи містять підписані акти виконаних робіт, за якими у сторін немає спору, роботи оплачені, але водночас за ними замовлення та технічні завдання Замовника відсутні, що свідчить про спрощену практику взаємодії сторін за договором.

Отже, для вирішення спору за поданим позовом необхідно встановити наявність або відсутність виконаних робіт, обгрунтованість розміру винагороди виконавця робіт тощо.

Матеріали справи та пояснення Позивача, які не спростовані Відповідачем, свідчать про те, що виконання робіт Позивачем щодо комп`ютерної програми ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливий без надання доступу до неї власником майнових прав.

Наявна у справі роздруківка електронних листів від ОСОБА_4 та від ОСОБА_8 про надання Позивачеві 19.03.2024 та 01.04.2024 доступу до документів та додавання коментарів в програмі iDoc - для БП Мерж та Евромікс(арк.с.65 та на зв).

Підтверженням факту виконання робіт з комп`ютерною програмою можуть бути не тільки акти виконаних робіт, підписані замовником і виконавцем, а також інші докази, які містять відомості, що мають значення для справи.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.10.2018 у справі №916/446/16) було зазначено, що Закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання, а сам по собі акт виконаних робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення Надсилання та підписання актів пізніше вказаного у Договорі строку не змінює правових наслідків для Відповідача, що виникли у зв`язку з виконаними Позивачем роботами, адже підписання чи непідписання сторонами актів виконаних робіт не визначає факт їхнього виконання.

Позивач, надіславши підписані ним акти, не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання Товариства до підписання надісланих ним актів виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта (постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.06.2018 у справі №908/3519/16).

Матеріали справи свідчать про те, що автором комп`ютерної програми ІНФОРМАЦІЯ_1 є гр. ОСОБА_4 , який раніше був засновником і керівником Товариства Відповідача (арк.с.55), зараз кінцевим бенефіціаром товариства є гр. ОСОБА_9 , яка за твердженням Позивача є родичкою ОСОБА_4 . Останній надавав невиключні права на використання спірної комп`ютерної програми Відповідачу (арк.с.64).

Продавцем послуг комп`ютерної програми ІНФОРМАЦІЯ_1 на умовах тендеру є Відповідач (арк.с.54-55).

Наведені обставини свідчать про наявність постійного юридичного зв`язку між автором комп`ютерної програми та товариством Відповідача, що дозволяє Відповідачеві надавати будь-які докази на підтвердження або спростування обставин взаємовідносин між Позивачем та Відповідачем щодо виконання робіт стосовно комп`ютерної програми Системи електронного документообігу «АйДок».

Натомість Відповідач, заперечивши проти позову, мотивує це виключно невизнанням доказів, які надані Позивачем.

На підтвердження виконання робіт Позивач, зокрема, подав:

роздруківки з веб-серверу Гітхаб за період з 31.01.2024 по 09.04.2024, що підтверджують написання ним відповідного програмного коду щодо iDoc («Система електронного документообігу «АйДок»). У верхній лівій частині роздруківки зазначено виконавця відповідного програмного коду - "МаксФурсов" (Позивач), в центрі роздруківки зазначено дату виконання коду та кількість внесених змін;

історію проектів Позивача з Гітхабу, згідно з якими до проектів ІНФОРМАЦІЯ_5 "ІНФОРМАЦІЯ_6 після закінчення виконання Позивачем робіт вносив зміни його колега- користувач "ІНФОРМАЦІЯ_2" 10, 17, 22, 23, 29 та 30 квітня, 2, 23, 29 та 30 травня 2024 року. Таким чином, після закінчення виконання Позивачем робіт, працівники Товариства вносили подальші зміни до програмних кодів, написаних Позивачем;

на підтвердження фактичного виконання робіт Позивачем було також надане посадовою особою контрагента Товариства, який замовляв роботи у Товариства, українсько-американським Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями, а саме фінансовим директором - Паськом Олександром у листі з його електронної скриньки від 27.05.2024 (арк.с. 66). роздруківка електронного листа з електронної адреси про підтвердження надання ТОВ «Айкор Технолоджи» послуг за участю Позивача з лютого по квітень 2024 (арк.с.66).

Згідно з частинами першою та третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний, тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.020 у справі № 129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

У частині 3 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, надавши оцінку представленим у справі доказам, суд приходить до висновку, що докази, які надані Позивачем, є більш вірогідними, ніж заперечення Відповідача проти цих доказів. Зокрема, суд визнає більш вірогідним факт виконання Позивачем робіт - комп`ютерне програмування, моделювання та налаштування бізнес-процесів (шаблонів документів) до комп`ютерної програми ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Договору про виконання робіт і розподіл майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності та у період з 01.02.2024 по 09.04.2024.

Аргументи Відповідача про те, що докази виконання робіт не надані Позивачем в оригіналі, тому з огляду на сумніви в їх достовірності вони не можуть бути прийняті в якості доказів, суд відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст.96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

2. Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

3. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

4. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

5. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За обставинами справи обидві сторони подали аналогічні клопотання про витребування оригіналів одних і тих же доказів із ствердженням про неможливість подати самостійно.

При цьому Позивач надав копію електронного повідомлення з веб-серверу Гітхаб про його виключення з організації «айГов-Е-Уряд України», повідомлення про що датовано 15.07.2024, переклад листа з англійської засвідчено нотаріально. Матеріали справи свідчать про те, що вилучення Позивача з доступу до спірного веб-сервісу відбулося після подачі Позивачем позову до суду та передувало клопотанню Відповідача про надання оригіналів спірних доказів з веб-серверу Гітхаб.

З урахуванням викладеного суд критично оцінює неможливість подання відповідних доказів з боку Відповідача, який має доступ до цього сервісу як отримувач виконаних робіт від ІТ-розробників.

Відповідач не заперечує факт наявності у ОСОБА_4 статусу керівника та засновника Товариства до 26.03.2021 року, факт здійснення ним контролю за господарською діяльністю Товариства (продаж основного продукту Товариства за 1 гривню), листування ОСОБА_4 з Позивачем, факт впливу родинних зв`язків з фактичною Власницею - ОСОБА_8.

Позивачем до позову надана копія звіту виконаних робіт ("Звіт") - документ-таблиця із зазначенням виконаних Позивачем задач та витраченого на них часу (також доступний за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 що підтверджує виконання робіт у спірний період.

Відомості таблиці включають й колонку "Посилання на задачу" із веб-посиланнями на сайт платформи "Джира" ("Jira").

"Джира" - це програмне забезпечення, що використовується для управління задачами з написання коду, дозволяючи користувачам створювати завдання ("таски"), виконувати їх, делегувати, тощо. "Джира" забезпечує чітке планування певним проектом. Так, наприклад, створене Позивачем завдання щодо виправлення певної проблеми у написаному коді може бути легко, без втрати виконавця, бути переданим іншій людині.

Посилання на "Джиру" містяться у наведених проектах Позивача Гітхабі (арк.с. 28-32). Кожна зміна у написаному Позивачем коді, що міститься на Гітхаб, супроводжується посиланням на відповідну задачу на платформі "Джира"ІНФОРМАЦІЯ_8 (посилання у вчиненом на Гітхабі коді від 20.03.2023), ІНФОРМАЦІЯ_9 (посилання у вчиненому на Гітхабі коді від 02.04.2024) тощо. Саме ці посилання і відображені у Звіті.

Надання посилань на "Джиру" є узгодженою практикою, адже і іншими користувачами Гітхабу робилися такі крос-послання: наприклад, користувачем "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Договором не визначалися інструменти та програмне забезпечення, на яке посилається Позивач, водночас Відповідач не наводить докази використання будь-якого іншого програмного забезпечення.

Відповідач заперечує природу електронних доказів Позивача, зазначивши про сумніви у достовірності наступних доказів з огляду на відсутність на них кваліфікованого електронного підпису.

Проте для Суду відповідні докази були подані у форматі електронних копій. На всі додані докази було накладено кваліфікований електронний підпис представниці - ОСОБА_5 відповідно до ч.8 ст.42 ГПК України.

У позові Позивач зазначав про те, що оригінали доказів знаходяться у Відповідача, а саме:

а. Паперова (електронна) копія електронного доказу - копія титульної сторінки проекту Відповідача у Гітхабі із зазначенням пошти ОСОБА_4 як основної пошти проекту,

b. Паперова (електронна) копія електронного доказу - роздруківки з історією змін до проектів з Гітхабу,

с. Паперова (електронна) копія електронного доказу - роздруківка з Гітхабу за період з 31.01.2024р. по 09.04.2024р.,

Оригінали доказів:

а. Паперова (електронна) копія електронного доказу - копія листування з ключовими особами Товариства,

b. Паперова (електронна) копія електронного доказу - копія листа Олександра Паська від 27.05.2024р., знаходяться у Позивача.

Оригінали доказів:

а. Паперова (електронна) копія електронного доказу - роздруківки з інструкцією щодо використання Гітхабу,

b. Паперова (електронна) копія електронного доказу - скрін-шот з соціальної мережі "Facebook" знаходяться у мережі "Інтернет" і є доступними за посиланнями (відповідно):

а. ІНФОРМАЦІЯ_3

b. ІНФОРМАЦІЯ_4 (доступний станом на 25.06.2024).

Позивач зазначив, що у нього відсутня можливість подати оригінал електронного доказу - листування з Власницею через те, що це листування було видалене самою Власницею. Отже, останні докази суд не може врахувати з огляду на неможливість їх огляду в оригіналі.

Щодо клопотання Відповідача від 06.08.2024 (арк.с. 211-213), суд зазначає про таке:

Відповідач вказує на те, що він не є власником веб-сайту Гітхаб, відомості з якого витребуються від Відповідача згідно ухвали суду, також Відповідач не володіє ресурасми цього сайту, та ТОВ "Айкор Технолоджі" не відомо хто є власником цього сайту та хто саме наповнює його інформацією".

"Github" ("Гітхаб") - це веб-сервіс для спільної розробки програмного забезпечення. Іншими словами, центр співпраці між мільйонами розробників та проектів.

Джерела: ІНФОРМАЦІЯ_10

Організація "iGov - E-Government of Ukraine" є веб-сервісом Відповідача на Гітхабі, в межах якого підрядники Відповідача виконують замовлені роботи. На момент подачі позову, це підтверджувалось копією титульної сторінки веб-сервісу Відповідача з зазначенням пошти ОСОБА_4 як основної пошти веб-сервісу "iGov - E-Government of Ukraine".

Будь-які подальші зміни вмісту веб-сервісу "iGov - E-Government of Ukraine" належать до повноважень автора компь`ютерної програми та Відповідача, який має невтиклчні права на цю програму.

Заяви Відповідача про неможливість подати витребовувані Судом докази свідчать про недобросовісну поведінку Відповідача, порушення принципу заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці (venire contra factum proprium) , є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Доктрина (venire contra factum proprium) не має обмежень у сфері застосування (Постанова Касаційного господарського суду від 22.06.2023 у справі №914/1661/22, Об`єднаної плати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 по справі №390/34/17, постанова Касаційного господарського суду від 17 листопада 2018 року у справі № 911/205/18).

Відповідач упродовж усього часу договірних відносин з Позивачем приймав роботу, виконану Позивачем через організацію "iGov - E-Government of Ukraine", яка є веб-сервісом Відповідача на Гітхабі та сплачував за неї грошову винагороду. При цьому жодного іншого програмного забезпечення, де Позивач виконував роботу, Відповідачем не наведено.

Після подачі Позивачем позову через відсутність виплати грошової винагороди Відповідач стверджує, що немає жодного відношення до організації "iGov - E-Government of Ukraine" на Гітхабі. Така поведінка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, вираженій у максимі venire contra factum proprium, й має на меті ввести Позивача та суд в оману.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доводиться укладення і чинність у спірний період договору між Позивачем та Відповідачем. Крім того, надані Позивачем докази дозволяють суду зробити висновок про те, що виконання спірних робіт у спірний період є таким, що скоріше було (мало місце), аніж не було.

Щодо обгрунтованості позову про вартість спірних робіт.

Умови договору не містять узгодження сторонами вартості робіт виконавця.

Згідно з п.5.1 договору винагорода Виконавця за роботу є помісячною та визначається згідно наданих актів виконаних робіт (послуг). Сплата за виконану роботу Замовником визначає його згоду з її вартістю, об`ємом та якістю.

Статтею 843 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідач не визнає замовлення і виконання робіт, тому у справі відсутнє узгодження їхньої вартості.

Водночас суд зазначає, що ці обставини не є перешкодою для визначення вартості виконаних робіт, якщо у справі є відомості щодо вартості аналогічних робіт. Зокрема, про аналогічні роботи свідчать акти виконаних робіт за минулі періоди, щодо яких у сторін немає спору (арк.с.37 на зв., арк.с.38 на зв., арк.с. 39 на зв., арк.с. 43 на зв.).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

По факту виконання спірних робіт та відсутності отримання винагороди, спосіб захисту правильно обраний Позивачем у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи те, що факт виконання Позивачем спірних робіт суд вважає доведеним, позовні вимоги про примусове стягнення з Відповідача суми 80204,00 грн. суд визнає обґрунтованими та правомірними.

За результатами вирішення спору судові витрати у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Фурсова Максима Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙКОР ТЕХНОЛОДЖІ" (49000, м.Дніпро, вул.Тополина, буд. 26, кв. 99, ) на користь Фурсова Максима Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) винагороду за Договором №202373-19-fop- Fursov M.M. від 01.07.2023 року за виконання робіт у період з 01.02.2024 по 09.04.2024 у розмірі 80204 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.10.2024

Суддя Н.Б. Кеся