ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. Справа №914/3287/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 04.07.2024 року (вх. № 01-05/1922/24 від 05.07.2024 року)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року (суддя Н.Є.Березяк; повний текст ухвали складено 25.06.2024 року)

за скаргою ОСОБА_1

на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни

у справі № 914/3287/22

за позовом: Акціонерного товариства «Акціонерний-комерційний банк «Львів» (надалі АТ АКБ "Львів")

до відповідача-1: ОСОБА_1

до відповідача-2: ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю:

від позивача: Вертас М.М адвокат (довіреність № 49/22 від 16.05.2022 року),

приватний виконавець: Ільчишин Л.В. (посвідчення № 0041 від 06.06.2017 року);

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

22.12.2022 року АТ АКБ "Львів" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.08.2023 у справі №914/3287/22 позов задоволено повністю; в рахунок погашення кредитної заборгованості перед Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» по Генеральному договору кредитної лінії № 03/06-164 від 28.05.2014 із змінами і доповненнями, що складає 1 138 789,90 звернено стягнення на Предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 по справі № 448/1054/22 належить ОСОБА_1 і на час звернення з цим позовом зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 ; спосіб реалізації предмета іпотеки визначено шляхом проведення електронного аукціону за початковою ціною на рівні звичайних цін на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2023 у справі №914/3287/22 скасовано частково. Позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості перед Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» по Генеральному договору кредитної лінії № 03/06-164 від 28.05.2014 із змінами і доповненнями, що складає 468 332,70 грн, а саме: нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 по справі № 448/1054/22 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і на час звернення з цим позовом зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (81332, Львівська область, Мостиський район, село Гостинцеве, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ). В позовних вимогах щодо звернення стягнення в решті суми - відмовлено. Пункт 3 рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2023 - залишено без змін.

06.02.2024 року Господарський суд Львівської області видав наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2023 року та постанови Західного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі №914/3287/22 наступного змісту: «Звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості перед Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» по Генеральному договору кредитної лінії № 03/06-164 від 28.05.2014 із змінами і доповненнями, що складає 468 332,70 грн (з яких 433 715,12 грн заборгованість по кредиту; 34 617,58 грн заборгованість по відсотках), а саме: нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 по справі № 448/1054/22 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і на час звернення з цим позовом зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (81332, Львівська область, Мостиський район, село Гостинцеве, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ).

Наказ дійсний для пред`явлення до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили. Постанова набрала законної сили 23.01.2024».

Постановою приватного виконавця Ільчишин Л. В. від 23.05.2024 відкрито виконавче провадження №75120386 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.02.2024 та винесено постанови від 23.05.2024 року у межах цього виконавчого провадження: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт майна боржника.

Короткий зміст скарги на дії приватного виконавця

12.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Львівської області зі скаргою, в якій просив суд визнати неправомірними дії, рішення приватного виконавця Ільчишин Любов Володимирівни щодо винесення постанов у межах виконавчого провадження №75120386 та скасувати постанови приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни у межах виконавчого провадження № 75120386: постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2024 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.05.2024 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 23.05.2024 року; постанову про арешт майна боржника від 23.05.2024 року.

Короткий зміст оскражуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 20.06.2024 року у справі №914/3287/22 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни від 12.06.2024 залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу не є підставою для повернення виконавчого документа без виконання. Суд звернув увагу на те, що ОСОБА_1 у скарзі на дії приватного виконавця не вказав, які його права чи свободи порушені діями/рішеннями приватного виконавця Ільчишин Л.В. при виконанні наказу від 06.02.2024 у справі №914/3287/22. З огляду на вказане, суд визнав доводи скаржника необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач-1 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною і необґрунтованою. Зазначає, що у даній справі стягувач та боржник у виконавчому документі не відображені, як того вимагає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно й інформація про них. Вважає, що будь-якої вказівки на боржника і стягувача у наказі господарського суду від 06.02.2024 року немає, а виконавець не вправі самостійно їх визначати. Стверджує, що за своїм змістом наказ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ньому відсутній розділ про стягувача і боржника, а не окремі відомості про них. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі № 914/3287/22 та прийняти нове рішення, яким скаргу дії приватного виконавця задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погодився з доводами апелянта. Вважає ухвалу місцевого господарського суду законною. Зокрема, зазначає, що жодною нормою законодавства України не передбачено вимоги про те, що виконавчому документі має бути зазначено термін «стягувач та боржник». Вказує на те, що при видачі Наказу суд надав правову оцінку порядку виконання прийнятого рішення і видав один наказ, яким чітко визначено, в якій частині необхідно виконати судове рішення. Також зазначає, що відкриття чи не відкриття виконавчого провадження з приводу ОСОБА_2 жодним чином не впливає на права апелянта, такі обставини і докази не наведені у скарзі. Просить ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі №914/3287/22 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Приватний виконавець Ільчишин Л.В. у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта. Вважає ухвалу місцевого господарського суду законною. Зазначає, що Наказ господарського суду відповідає вимогам законодавства, а сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання. Звертає увагу суду на те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено відкриття та здійснення одного виконавчого провадження одночасно щодо двох боржників. Просить ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі № 914/3287/22 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача та приватний виконавець Ільчишин Л.В. просили ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі №914/3287/22 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява від його представника ОСОБА_3 (вх. № 01-04/6999/24 від 21.10.2024 року) про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю перебування в цей час у Львівській філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» на засіданні комісії. До заяви додано копію акта про порушення №ЛФ 003150.

За наслідками розгляду заяви суд відмовив у її задоволенні, оскільки до заяви не додано доказів на підтвердження факту особистої участі ОСОБА_3 у засіданні комісії по розгляду акта про порушення №ЛФ 003150.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення відповідача-2 з датою, часом та місцем розгляду справи №914/3287/22, суд встановив, що згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №994 відповідачу-2 ОСОБА_2 08.10.2024 року вручено ухвалу суду 25.09.2024 року про призначення судового засідання у справі № 914/3287/22 на 21.10.2024 року о 12 год.30 хв.

З огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У своїй скарзі відповідач-1 покликається на те, що за своїм змістом наказ господарського суду Львівської області від 06.02.2024 року у даній справі не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому у приватного виконавця були відсутні підстави для прийняття його до виконання.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

В ході розгляду скарги судом встановлено, що наказ Господарського суду Львівської області у справі №914/3287/22 від 06.02.2024 року за своїм змістом відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому зазначені: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала, дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування стягувача, прізвище, ім`я, по батькові боржника, адреса місця проживання; реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили; строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено. ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Повернення виконавчого документа через присутність у ньому несуттєвих недоліків мало б ознаки надмірної формальності.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа (п. 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5).

У цій справі суд встановив, що стягувачем АТ Акціонерно-комерційний банк «Львів» було подано до приватного виконавця Ільчишин Л.В. заяву про відкриття виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 та оригінал виконавчого документа - наказ Господарського суду Львівської області №914/3287/22 від 06.02.2024 року.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова приватного виконавця Ільчишин Л.В. про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2024 року №75120386 по виконанню наказу Господарського суду Львівської області від 06.02.2024 року у справі №914/3287/22 винесена відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 7 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Частиною 2, 3 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 1, абз.1 частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В наказі Господарського суду Львівської області №914/3287/22 від 06.02.2024 року суд визначив перелік майна та спосіб виконання рішення, а саме: звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 по справі №448/1054/21 належить ОСОБА_1 .

Отже, постановою приватного виконавця Ільчишин Л.В. від 23.05.2024 року ВП №75120386 з дотриманням вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника, вказане у цьому виконавчому документі, а саме: нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , котре належить боржнику ОСОБА_1 .

Стосовно аргументів скаржника про те, що приватним виконавцем Ільчишин Л.В. при винесенні постанов від 23.05.2024 безпідставно не зазначено боржником ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні з покликанням на положення ч. 5 ст. 327 ГПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що ОСОБА_2 в силу прийнятих по справі №914/3287/22 рішень, не може виступати боржником в ході виконавчого провадження, адже на неї рішенням суду не покладено жодного правового обов`язку чи можливої дії, залежної від неї, яку необхідно примусово виконати. Під час розгляду справи судом встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі нерухоме майно, однак вона не є його власником та не може на нього претендувати чи вчиняти будь-які дії, що можуть вплинути на виконання рішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Заявник у скарзі на дії приватного виконавця не вказав, які його права чи свободи порушені діями/рішеннями приватного виконавця Ільчишин Л.В. при виконанні наказу від 06.02.2024 у справі №914/3287/22.

По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження є неприпустимим.

За змістом статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання неправомірними дій приватного виконавця і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2024 року, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.05.2024 року, постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 23.05.2024 року, постанови про арешт майна боржника від 23.05.2024 року, винесених в межах ВП №75120386.

Отже, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу ухвали господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі №914/3287/22.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наслідками апеляційного перегляду судового рішення колегія суддів прийшла до висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 04.07.2024 року (вх.№01-05/1922/24 від 05.07.2024 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 20.06.2024 року у справі № 914/3287/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех