ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року

м. Київ

cправа № 912/1189/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Ємця А.А., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гибала В.О.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" - адвоката Верхацького І.В., свідоцтво серії КС № 6888/10, дов. від 29.12.2023 № 29/12-2023/2, відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького - Полонець О.А. (в порядку самопредставництва),

третьої особи-1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - не з`явились,

третьої особи-2 - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" - не з`явились,

третьої особи-3 - товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" - не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького (далі - Кропивницький КЕВ)

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024 (головуючий суддя Кощеєв І.М., судді: Чус О.В. і Дармін М.О.)

у справі № 912/1189/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ ГК "Нафтогаз України")

до Кропивницького КЕВ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор ГТС);

2) акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" (далі - АТ "Кіровоградгаз");

3) товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ ГК "Нафтогаз Трейдінг")

про стягнення 3 383 465,25 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ГК "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом до Кропивницького КЕВ про стягнення 3 383 465,25 грн заборгованості, у тому числі: 2 569 430,37 грн основної заборгованості, 88 467,39 грн 3% річних та 725 567,49 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" в частині оплати за спожитий природний газ в листопаді-грудні 2021 року.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2023 (суддя Кабакова В.Г.): позов задоволено частково; стягнуто з Кропивницького КЕВ на користь ТОВ ГК "Нафтогаз України" 422 102,30 грн основного боргу, 13 634,48 грн 3% річних та 113 377,54 грн інфляційних втрат; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За висновком суду першої інстанції, наявні підстави для задоволення позовних вимог та оплати відповідачем фактично спожитого ним у грудні 2021 року природного газу, який включений до портфеля позивача як постачальника "останньої надії", оскільки хоча у спірний період споживання відповідач мав договірні відносини на постачання природного газу з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", проте відповідач не надав доказів того, що з 03.12.2021 по 05.12.2021 він був включений до реєстру споживачів цього постачальника, а тому відбулось автоматичне включення Оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих відповідачем, який є бюджетною установою, відповідно, спожитий природний газ правомірно віднесено до об`ємів, поставлених ТОВ ГК "Нафтогаз України".

У зв`язку з простроченням оплати за поставлений природний газ у грудні 2021 року з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню 3% річних та інфляційні втрати, нараховані за цей період прострочення.

У частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення основної заборгованості за поставлений природній газ у листопаді 2021 року та нарахованих за цей період прострочення 3% річних, інфляційних втрат зазначене рішення мотивоване тим, що поставлений у цьому місяці природний газ оплачений відповідачем у повному обсязі за тарифом для бюджетних організацій. Хоча оператор ГРМ - АТ "Кіровоградгаз" і визначає на Інформаційній платформі Оператора ГТС до якої категорії належить споживач природного газу, однак враховуючи те, що відповідач в першу чергу є бюджетною установою в значенні Бюджетного кодексу України (далі - БК України), і тільки в другу є виробником теплової енергії, внесення згодом на Інформаційній платформі відповідних змін, до відповідача мають застосовуватись положення відповідних постанов Кабінету Міністрів України про граничну ціну природного газу, у тому числі, поставленого постачальником "останньої надії". Відповідно позовні вимоги про стягнення заборгованості, нарахованої поза межами граничної ціни природного газу є неправомірним.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024: рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог; прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд не погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що розрахунок за отриманий природний газ в листопаді 2021 року відповідач повинен здійснювати у відповідності до граничного розміру ціни природного газу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" (далі - Постанова КМУ № 1102).

За висновком апеляційного суду, оскільки оператор ГРМ - АТ "Кіровоградгаз", визначив відповідача як споживача до категорії ТКЕ (виробників теплової енергії), ціна відрізняється від граничної встановленої для бюджетних установ в період з 01.10.2021 по 30.11.2021. Тобто категорія, до якої Оператор ГРМ відніс відповідача як виробника теплової енергії, не підпадає під дію норми Постанови КМУ № 1102, якою на період постачання з 01 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, і яка не повинна перевищувати 16,8 грн. за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Розрахунки між сторонами мають проводитись відповідно до укладеного ними публічного типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", який є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, та за яким вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу, а ціна природного газу відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті ТОВ ГК "Нафтогаз України".

У частині задоволення позову рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось, у зв`язку з чим, відповідно до приписів статті 269 ГПК України в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Кропивницький КЕВ звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій на обґрунтування підстави її касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначає про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та пункту 12 частини першої статті 2 БК України (їх помилкове незастосування до спірних правовідносин) за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.

Просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

ТОВ ГК "Нафтогаз України" подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційного суду, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Від третіх осіб у справі відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2501 затверджено типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", за умовами якого:

- ЕІС-код - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ/Оператором ГТС (для прямих споживачів), до газових мереж якого підключений об`єкт споживача; Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача; постачальник "останньої надії" (далі за договором - постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу - ТОВ "ГК "Нафтогаз України"; споживач - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, щодо якої виконані передбачені законодавством умови для постачання природного газу (пункт 1.4);

- постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1);

- постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного Інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (пункти 3.1, 3.3);

- об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в Інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (пункт 4.2);

- постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3);

- споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (пункт 4.4);

- у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (пункт 4.5);

- споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 5.1 та підпункт 1 пункту 5.2);

- договір набирає чинності з дня, визначеного Інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (пункт 11.1).

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на Інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" відповідно до постанови НКРЕКП від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Постанова Кабінету Міністрів України № 1102 набула чинності 26.10.2021, відповідно до якої акціонерному товариству "Магістральні газопроводи України", Оператору ГТС, операторам газорозподільних систем постановлено забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні БК України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником Оператором ГТС за участю АТ "Кіровоградгаз" як оператора ГРМ об`єми природного газу, спожитого Кропивницьким КЕВ з 01.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "ГК "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

На підтвердження факту включення Кропивницького КЕВ до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника "останньої надії", ТОВ "ГК "Нафтогаз України" надає типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", який містить персональний код ідентифікації споживача (відповідача) ЕІС: 56XS00008F11F00M; лист Оператора ГТС № ТОВВИХ-22-13588 від 13.12.2022 з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00008F11F00M; інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від Оператора ГРМ (форма № 10 ); відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом.

За твердженнями позивача, Кропивницькому КЕВ як споживачу оператором ГРМ - АТ "Кіровоградгаз" одночасно було присвоєно дві категорії (Бюджет та ТКЕ) і для кожної з них оператором ГРМ - різний ЕІС код: Бюджет - 56XS00008F11F00M; ТКЕ - 56XQ00008F11F00B. У листопаді 2021 року контрагентом було спожито газ по двом категоріям одночасно: Бюджет - 897 м3; ТКЕ - 97 265 м3. У грудні 2021 року контрагентом було спожито газ також по двом категоріям одночасно: Бюджет - 185 м3; ТКЕ - 9 596 м3.

Зазначена інформація підтверджується скріншотом з Інформаційної платформи Оператора ГТС - Реєстр пар споживачів постачальника "останньої надії" портфель, з якого видно, що поставка природного газу постачальником "останньої надії" зокрема відбувалась з 03.11.2021 по 05.12.2021 включно, одночасно як за категорією споживача "Бюджет" так і "ТКЕ". Таке постачання підтверджується й повідомленням про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які були у попередній газовій добі зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з датою подання 02.11.2021 за ЕІС- кодом (56XQ00008F11F00B ТКЕ).

Існування у відповідача двох ЕІС-кодів обґрунтовується поданням інформації оператором ГРМ (АТ "Кіровоградгаз") через Форму 10 з Інформаційної платформи. Всю інформацію по споживанню природного газу споживачем та розмежування спожитих обсягів по ЕІС кодам споживачів надає оператор ГРМ.

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" складено рахунки та акти приймання-передачі природного газу, які направлено Кропивницькому КЕВ, за періоди:

- листопад 2021 року (з 03.11.2021 по 30.11.2021) на суму 3 782 829,24 грн. за обсяг природного газу 97,26500 тис. м3 (акт № 22916 від 30.11.2021; рахунок на оплату № 30384 від 10.12.2021, виходячи з вартості газу від 27 466,54 грн до 37 594,482 грн за тис. м3); згідно з коригуючим актом № 29041 від 23.12.2021 остаточна вартість природного газу, спожитого у листопаді 2021 року, з урахуванням коригування становить 3 781 380,07 грн;

- грудень 2021 року (з 03.12.2021 по 05.12.2021) на суму 422 102,30 грн за обсяг природного газу 9,59600 тис. м3 (акт № 31982 від 31.12.2021; рахунок на оплату № 2621 від 12.01.2022, виходячи з вартості газу 37 469,01 та 36 052,032 грн за тис. м3).

Кропивницький КЕВ здійснив оплату за спожитий природний газ в листопаді місяці на суму 1 634 052,00 грн, виходячи з вартості газу 16,8 грн за 1 м3., що підтверджується платіжним дорученням від 20.12.2021 № 1681.

З огляду на оплату поставленого в листопаді місяці газу не за цінами, які зазначені в рахунку та несплатою поставленого в грудні місяці газу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Причиною виникнення спору зі справи в оскаржуваній частині стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений природній газ постачальником "останньої надії" у листопаді 2021 року, нарахованої поза межами граничного тарифу 16,8 грн за 1 куб. метр (з урахуванням податку на додану вартість), запровадженого на цей період Постановою КМУ № 1102.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, на думку скаржника, апеляційним судом помилково не застосовано до спірних правовідносин норм пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та пункту 12 частини першої статті 2 БК України, за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.

Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

Надаючи оцінку цим доводам скаржника Верховний Суд встановив, що у касаційному порядку переглядалася подібна справа № 922/4750/23 за позовом ТОВ "ГК "Нафтогаз України" до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення 2 808 385,80 грн, обґрунтованим неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків з оплати поставленого природного газу позивачем як постачальником "останньої надії".

За обставинами цієї справи позивачем як постачальником "останньої надії" у період з 02.11.2021 до 30.11.2021 поставлено відповідачу як є бюджетній установі природний газ, який останній оплатив виходячи з розрахунку 16,8 грн за 1 куб. метр (з урахуванням податку на додану вартість) на підставі пункту 7-1 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про ринок природного газу" та пункту 2 постанови КМУ від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236".

Позивачем заперечувалося право відповідача як бюджетної установи на оплату отриманого в період листопаду 2021 року газу на пільгових засадах, оскільки Оператор ГРМ відніс відповідача до категорії ТКЕ (виробник теплової енергії) і ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" для цієї категорії щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 № 809, у редакції постанови КМУ № 1102, незалежно від організаційно-правової форми юридичної особи.

Позивач просив стягнути з відповідача залишок заборгованості, яка складала різницю вартості природного газу.

За результатами розгляду справи № 922/4750/23 Верховний Суд у постанові від 25.07.2024 виснував, що якщо заборгованість за поставлений відповідачу, як бюджетній установі, природній газ позивачем, як постачальником "останньої надії", виникла за листопад 2021 року, то в силу приписів пункту 7-1 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про ринок природного газу" та Постанови КМУ № 1102 гранична ціна за отриманий відповідачем, що є бюджетною установою, газ у спірний період має розраховуватись виходячи із тарифу 16,8 гривні за 1 куб. метр.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 25.07.2024 у справі № 922/4750/23, зазначив таке:

"8.38. Відповідно до пункту 7-1 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про природний газ" тимчасово, до 31 березня 2022 року, Регулятор на підставі розрахунку постачальника "останньої надії" має право затверджувати граничні ціни, за якими постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу у період з 1 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року побутовим споживачам, споживачам, що є бюджетними установами відповідно до Бюджетного кодексу України, закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживачам, що здійснюють виробництво теплової енергії.

Такі ціни можуть відрізнятися від цін постачальника "останньої надії", визначених умовами конкурсу на обрання постачальника "останньої надії", які має застосовувати переможець такого конкурсу як постачальник "останньої надії".

У разі якщо в період після 1 жовтня 2021 року до 1 грудня 2021 року у споживача, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), відсутній (був відсутній) постачальник природного газу, вважається, що постачання природного газу такому споживачу в зазначений період здійснює (здійснював) постачальник "останньої надії", за умови звернення такого споживача до 30 листопада 2021 року до постачальника "останньої надії" для укладення договору з таким постачальником. У такому разі умови договору з постачальником "останньої надії" поширюються на відносини, що виникли після 1 жовтня 2021 року.

8.39. Відповідно до постанови від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" (набрала чинності 26.10.2021) КМУ постановив, зокрема, установити з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року граничну ціну на природний газ за договорами постачання між споживачами, що є бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником "останньої надії" - на рівні 16,8 гривні за 1 куб. метр (з урахуванням податку на додану вартість).

8.40. Скаржник вказує, що суди неправильно витлумачили вказані у пунктах 8.38 і 8.39 цієї постанови норми права, оскільки, на думку Товариства, незважаючи на те, що Центр є бюджетною установою, Оператор ГРМ відповідача відніс до категорії ТКЕ (виробник теплової енергії) і ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" для цієї категорії щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 №809, у редакції постанови КМУ №1102, незалежно від організаційно-правової форми юридичної особи.

… 8.42. Верховний Суд виходить з того, що аналіз зазначених у пунктах 8.38-8.39 цієї постанови нормативних актів надає можливість дійти висновку, що законодавством виокремлено певну категорію (групу) споживачів, яким тимчасово затверджуються граничні ціни, за якими постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу, зокрема, серед інших споживачів/підприємств/державних установ/тощо, вказаний споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України.

8.43. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

8.44. У пункті 1.8 Статуту відповідача визначено, що Центр є бюджетною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, що відповідає ознакам бюджетної установи, які зазначені у пункті 12 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України.

8.45. Отже, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, зокрема, те, що заборгованість за поставлений відповідачу, як бюджетній установі, природній газ позивачем, як постачальником "останньої надії", виникла за листопад 2021 року, то в силу приписів пункту 7-1 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про ринок природного газу" та постанови КМУ від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" гранична ціна за отриманий відповідачем, що є бюджетною установою, газ у спірний період має розраховуватись виходячи із тарифу 16,8 гривні за 1 куб. метр.

… 8.48. Предметом судового розгляду є стягнення, зокрема, заборгованості за поставлений природний газ постачальником "останньої надії", ураховуючи доводи і заперечення сторін, обставини, які не оспорюються сторонами, а відтак ключовим у даній справі є питання за якою ціною обраховується вартість спожитого газу.

8.49. Доводи Товариства про те, що відповідач отримував природній газ не як бюджетна установа, а як установа, яка виробляє та постачає теплову енергію, що підтверджується інформацією, яка зазначена на Інформаційній платформі, спростовуються висновками суду апеляційної інстанції про те, що така інформація сама по собі не змінює статус Центра, як споживача, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, та внесена іншою особою (не позивачем і не відповідачем), які (висновки) зроблені з урахуванням встановлених обставин справи та узгоджуються з нормами матеріального права.

8.50. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постачання природного газу здійснювалося на підставі Договору, який є Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", відповідно до пункту 4.1 якого постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

8.51. Отже, пункт 4.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у контексті визначення ціни відсилає до розділу VI Правил постачання природного газу, який регулює правила для постачальника "останньої надії".

8.52. Так, відповідно до пункту 8 вказаного вище розділу постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника "останньої надії".

8.53. У свою чергу, зі змісту постанови КМУ від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" вбачається, що пункт 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 № 809, доповнено, зокрема, тим, що переможець конкурсу погоджується, що для бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) постачання природного газу з 1 жовтня по 30 листопада 2021 р. здійснюється постачальником "останньої надії" за ціною, що не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість ".

Отже, висновок щодо застосування норми пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (постанову доповнено пунктом 41-7 згідно з Постановою КМУ № 1102) та пункту 12 частини першої статті 2 БК України у подібних правовідносинах, про відсутність якого зазначає скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, сформований Верховним Судом у постанові від 25.07.2024 у справі № 922/4750/23.

З огляду на сформованість таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові та приймаючи в цій частині нове рішення про його задоволення, апеляційний суд зазначив, що оскільки оператором ГРМ - АТ "Кіровоградгаз", відповідача як споживача було віднесено до категорії ТКЕ (виробників теплової енергії), ціна відрізняється від граничної встановленої для бюджетних установ в період з 01.10.2021 по 30.11.2021. Тобто категорія, до якої оператор ГРМ відніс відповідача як виробника теплової енергії, не підпадає під дію норми Постанови КМУ № 1102, якою на період постачання з 01 жовтня по 30 листопада 2021 року було встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, і яка не повинна перевищувати 16,8 грн. за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Розрахунки між сторонами мають проводитись відповідно до укладеного ними публічного типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", який є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, та за яким вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу, а ціна природного газу відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті ТОВ ГК "Нафтогаз України".

Однак, така позиція суду апеляційної інстанції суперечить наведеним висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.07.2024 у справі № 922/4750/23, оскільки обставини того, що відповідач отримував природній газ не тільки як бюджетна установа, а і як установа, яка виробляє та постачає теплову енергію, не змінює статус такого відповідача, як споживача, що є бюджетною установою відповідно до БК України, оскільки інформація щодо категорії споживача вноситься до Інформаційної платформи Оператора ГТС іншою особою - оператором ГРМ (АТ "Кіровоградгаз"), а не позивачем чи відповідачем.

Постачання природного газу здійснювалося на підставі договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", який є типовим договором, пункт 4.1 якого, у контексті визначення ціни, відсилає до розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, який регулює правила для постачальника "останньої надії".

Відповідно до пункту 8 цього розділу Правил постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника "останньої надії".

У свою чергу, зі змісту постанови КМУ № 1102 вбачається, що пункт 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 № 809, доповнено, зокрема, тим, що переможець конкурсу погоджується, що для бюджетних установ (у значенні БК України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) постачання природного газу з 01 жовтня по 30 листопада 2021 року здійснюється постачальником "останньої надії" за ціною, що не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Судам попередніх інстанцій у розгляді цього спору з`ясовано обставини того, що Кропивницький КЕВ діє на підставі Положення, є бюджетною установою державної форми власності, є структурним підрозділом Міністерства оборони України, фінансується за рахунок видатків Державного бюджету України відповідно до статті 15 ЗУ "Про збройні сили України".

Згідно Положення на Кропивницький КЕВ покладається проведення розрахунків за комунальні послуги, спожиті військовими частинами. Дані розрахунки здійснюються виключно за рахунок видатків із загального фонду Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Віднесення Кропивницького КЕВ до бюджетних неприбуткових установ підтверджується також рішенням Кропивницької ОДПІ від 12.01.2018.

Отже, апеляційний суд помилково не погодився з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про те, що розрахунок за отриманий природний газ в листопаді 2021 року відповідач повинен був здійснювати у відповідності до граничного розміру ціни природного газу, запровадженого Постановою КМУ № 1102.

За таких обставин, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд неправомірно стягнув з відповідача на користь позивача суму основного боргу за період листопада 2021 року у розмірі 2 147 328,07 грн - різниці між сплаченою відповідачем вартістю природного газу за граничною ціною та його вартістю за комерційною ціною, визначеною позивачем у рахунках та, як наслідок, помилився задовольняючи похідні позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 612 189,95 грн та 3% річних у розмірі 74 832,91 грн, нарахованих за невиконання основного зобов`язання в цей період.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини друга, п`ята статті 236 ГПК України).

Однак оскаржувана у даній справі постанова суду апеляційної інстанції наведеним вимогам не відповідає. Судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та пункту 12 частини першої статті 2 БК України внаслідок хибних висновків щодо незастосовності зазначених норм до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно зі статтею 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми вказані у цій постанові, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, яке відповідало закону, Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу Кропивницького КЕВ, скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Положення статей 123, 129 ГПК України визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 129 ГПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина четверта статті 129 ГПК України).

Верховний Суд зазначає, що при зверненні з касаційною скаргою Кропивницьким КЕВ сплачено 101 503,96 грн судового збору, виходячи із загальної ціни позову, однак, враховуючи те, що оскаржуваною постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції переглядалося лише в частині відмови в позові, сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні з касаційною скаргою, складала 85 030,53 грн.

Отже, оскільки постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі, судовий збір, сплачений Кропивницьким КЕВ за подання касаційної скарги покладається на ТОВ ГК "Нафтогаз України" саме у розмірі 85 030,53 грн.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 312, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024 у справі № 912/1189/23 скасувати, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2023 у справі № 912/1189/23 залишити в силі.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького 85 030 (вісімдесят п`ять тисяч тридцять) грн 30 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Малашенкова