ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"24" жовтня 2024 р. Справа № 916/2865/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А, розглянувши матеріали справи № 916/2865/24

за заявою боржника: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В судове засідання з`явились:

Від ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк»: Поліщук П.А.

Від фізичної особи ОСОБА_2 не з`явився

Арбітражний керуючий Григоренко Ю.С.

В С Т А Н О В И В:

26.06.2024 року Господарський суд Одеської області отримав заяву фізична особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 відкрито провадження у справі № 916/2865/24 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Григоренка Ю. С.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність оприлюднене 19.07.2024 за № 73644.

16.08.2024 року до господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредитором до боржника фізичної особи ОСОБА_1 з вимогами в сумі 71 769 702,48 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2024 року прийнято заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредиторських вимог у справі № 916/2865/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 71 769 702, 48 грн. та призначено до розгляду в засіданні суду на "22" серпня 2024 р. об 11:30.

22.08.2024 року у судовому засіданні було оголошено перерву до "03" жовтня 2024 р. об 11:00.

03.10.2024 року суд відклав судове засідання до 24.10.2024 року об 11:00.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Ч. 3 ст. 34 КУзПБ заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 77 ГПК України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, тягар доказування законодавець покладає на сторону, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Так, розглядаючи заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредитором до боржника фізичної особи ОСОБА_1 з вимогами в сумі 71 769 702,48 грн., судом встановлено наступне.

ПАТ АБ "Укргазбанк" просить суд:

- визнати грошові вимоги кредитора ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 71 775 758,48 грн, з яких:

- 7 125 837,89 грн - заборгованість по кредиту прострочена;

- 13 967 236,64 грн - заборгованість по процентах прострочена;

- 2 579 858,69 грн - заборгованість по 3% річним за несвоєчасне погашення кредиту та процентів;

- 48 034 913,76 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів;

- 60 125,50 грн - штраф за порушення умов п. 4.2 Договору застави щодо зобов`язань відносно страхування предмету застави;

- 1730,00 грн - судові витрати за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013р. у справі № 2-6878/11;

- 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами.

Обґрунтовані вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» наступним.

09.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір №7-ф/07.

Відповідно до п. п. 1.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит, в сумі 172000 Євро, строком по 08.07.2014р., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір Застави від 09.07.2007р. згідно якого предметом застави є автомобіль марки MERCEDES BENZ S500, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. 09.07.2007р. та зареєстровано в реєстрі за № 1377. Автомобіль належить Позичальнику на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 2.2. Договору застави, сторонами оцінено предмет застави у розмірі 1 202 510 гривень 00 копійок.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест» (Поручитель) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №7-ф/07-р від 09.07.2007р.

Відповідно до п. п. 1.1. Договору поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань по Кредитному договору № 7-ф/07 від 09.07.2007 року, укладеному між Кредитором та Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит, в сумі 172 000,00 Євро, строком по 08.07.2014р., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних.

24.04.2013р. Рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-6878/11 позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Украгроінвест» заборгованість по кредитному договору (прострочена заборгованість по кредиту - 157 666,28 Євро, що на день ухвалення рішення становить 1 637 048,98 грн.; прострочена заборгованість по процентам - 90 961,67 Євро, що на день ухвалення рішення становить 941 651,61 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 175 618,29 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів - 677 280,78 грн.) всього в сумі 4 431 576,57 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ «Украгроінвест» витрати по сплаті судового збору в сумі по 1 730,00 грн.

На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013р, у справі № 2-6878/11 було видано виконавчі листи про стягнення коштів з ОСОБА_1 та ТОВ «Украгроінвест» на користь АБ «УКРГАЗБАНК».

В подальшому АБ «УКРГАЗБАНК» неодноразово звертався до органів ДВС з заявами про відкриття ВП за вказаним виконавчими листами, на підставі яких відкривались ВП (останнє відкрите ВП № НОМЕР_5 від 21.01.2019р., в межах яких рішення суду ОСОБА_1 виконано не було.

Крім того, заявник вказує, що ТОВ «Украгроінвест» рішення Київського райсуду м. Одеси від 24.04.2013р. не виконано, при цьому, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "УКРАГРОІНВЕСТ" припинено 10.04.2017.

Враховуючи те, що Боржником і надалі порушуються умови за Кредитним договором та Договором поруки, у зв`язку із триваючим не виконанням рішення Київського райсуду м. Одеси у справі № 2-6878/11 від 24.04.2013р. у ОСОБА_1 станом па 17.07.2024 обліковується заборгованість перед АБ «УКРГАЗБАНК» у розмірі 466 705,34 євро, з якої:

- 157 666,28 Євро - прострочена заборгованість по кредиту;

- 309 039,06 Євро - прострочена заборгованість по процентам.

Крім цього, заявником розраховано заборгованість по 3% річним за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка складає - 57 081,95 Євро та пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складає: - 1 062 820,44 Євро.

Крім цього, відповідно до п. 4.2 Договору застави за невиконання чи неналежне виконання п. п. 3.3.1 - 3.3.5 цього дійсного договору, Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 60 125,50 грн.

Згідно із п. 3.3.4 Договору застави на період дії дійсного договору Позичальник зобов`язаний застрахувати заставлене майно за свій рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та надати Заставодержателю копію договору страхування в строк не пізніше 30 днів з дати підписання цього договору.

Таким чином, як вважає заявник, станом на 14.08.2024 за порушення п. 3.3.4 Договору застави, з Боржника підлягає стягненню штраф у розмірі 60 125,50 грн.

В якості доказів заявник надав суду: копію Кредитного договору №7-ф/07 від 09.07.2007р., копію Договору застави від 09.07.2007р., копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , копію Договору поруки №7-ф/07 -р від 09.07.2007р., копію рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-6878/11, витяг з АСВП по ВП № НОМЕР_5, Розрахунок заборгованості станом на 17.07.2024 за Кредитним договором №7-ф 07 від 09.07.2007р., витяг з офіційного сайту НБУ про офіційний курс гривні до долара США на 14.08.2024р., виписки з особових рахунків боржника; копії виконавчих листів у справі № 2-6878/11.

20.08.2024 року суд отримав відзив керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Григоренко Ю.С. на заяву з грошовими вимогами до боржника, згідно якого боржник ОСОБА_1 просить суд заяву Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково та включити до реєстру вимог кредиторів наступні грошові вимоги кредитора до боржника не забезпечені заставою:

- у другу чергу: прострочену заборгованості по кредиту в розмірі 157 666, 28 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі № 2-6878/11 (100 Євро = 1038, 2907 гривень) становить 1 637 048, 98 гривень, та 1 730,00 грн. - судові витрати за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013р. у справі No 2-6878/11;

- у третю чергу: прострочену заборгованість по процентам в розмірі 90 691, 67 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі № 2-6878/11 (100 Євро = 1038, 3907. гривень) становить 941 651, 61 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 175 618, 29 гривень та заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 677 280, 78 гривень.

- до інших грошових вимог заявника застосувати строк позовної давності.

Обґрунтовано відзив наступним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року у цивільній справі № 2-6878/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 7-ф/07 від 09 липня 2007 року, всього боргу 4 431 576,57 грн, який складається з:

- простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 157 666,28 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі (100 Євро = 1038, 2907 гривень) становить 1 637 048,98 гривень;

- простроченої заборгованості по процентам в розмірі 90 691, 67 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі (100 Євро = 1038,3907 гривень) становить 941 651,61 гривень;

- заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 175 618,29 гривень; заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 677 280,78 гривень,

Зазначене судове рішення набрало законної сили та є чинним.

При цьому, на думку Боржника строк позовної давності за всіма похідними зобов`язаннями сплив 8 липня 2017 року.

03.10.2024 року суд отримав від заявника письмові пояснення.

Так, ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір Застави від 09.07.2007 (надалі - Договір застави) згідно якого предметом застави є автомобіль марки MERCEDES BENZ S500, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. 09.07.2007 та зареєстровано в реєстрі за№ 13 77.

Відповідно до Протоколу засідання комісії по роботі з проблемною заборгованістю позичальників від 06.11.2020 № 62 надано дозвіл Позичальнику ОСОБА_3 на реалізацію в добровільному порядку предмету застави, що виступає забезпеченням за кредитним договором №7-ф/07 від 09.07.2007 за умови направлення коштів, отриманих від реалізації Предмету застави в добровільному порядку, в сумі не менш ніж 332 000,00 грн. 00 коп. в повному обсязі на часткове погашення заборгованості за Кредитним договором.

На виконання умов рішення колегіального органу Позичальником було внесено кошти в рахунок погашення заборгованості: 01.02.2021р. - 8 770,00 Євро (еквівалент по курсу НБУ 299 556,89 грн); 03.02.2021р. - 963,00 Євро (еквівалент по курсу НБУ 32 541,02 грн). Зазначені кошти зараховано в рахунок часткового погашення прострочених відсотків за кредитним договором №7-ф/07 від 09.07.2007 року. В якості доказів заявник надав суду: заяву на переказ готівки № 9366_3 від 01.02.2021 року та № 9366_3 від 03.02.2021 року, виписку з особового рахунку з 01.02.2021 року по 03.02.2021 року.

Також заявником викладено позицію про неможливість застосування трирічного строку позовної даності до вимог, що виникли починаючи з 12 березня 2017 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як було зазначено, публікація оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_4 відбулась 07.05.2024 року за № 73150.

Заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредитором до боржника фізичної особи ОСОБА_1 з вимогами в сумі 71 769 702,48 грн. надійшла до Господарського суду Одеської області 16.08.2024 року (відправлена поштою 14.08.2024 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Отже, в даному випадку, заявник - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" стверджує, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ним у загальному розмірі

71 775 758,48 грн, з яких: 7 125 837,89 грн - заборгованість по кредиту прострочена; 13 967 236,64 грн - заборгованість по процентах прострочена; 2 579 858,69 грн - заборгованість по 3% річним за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 48 034 913,76 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 60 125,50 грн - штраф за порушення умов п. 4.2 Договору застави щодо зобов`язань відносно страхування предмету застави; 1730,00 грн - судові витрати за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013р. у справі № 2-6878/11; 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами - мав надати суду докази, які підтверджують, правомірність нарахованих та заявлених до визнання судом сум кредиторських вимог.

Так, враховуючи різні позиції ПАТ АБ "Укргазбанк" та керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Григоренко Ю.С. щодо суми заборгованості, строків позовної давності та різні розрахунки суми боргу, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Ч. 2 ст. 45 КУзПБ визначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Отже, оскільки заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредитором до боржника фізичної особи ОСОБА_1 була надіслана до Господарського суду Одеської області засобами поштового зв`язку 14.08.2024 року, то в подальшому суд бере до увагу відомості з офіційного сайту НБУ про офіційний курс гривні до Євро станом на 14.08.2024 року - 45,1957 грн.

Крім того, суд звертається до сталої судової практики в аналогічних відносинах, зокрема, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 серпня 2023 року по cправі № 904/1693/22 зазначена наступна правова позиція:

« 8.8. У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

8.17. Стосовно застосування наведених норм матеріального права Велика Палата Верховного Суду неодноразово в своїх постановах (зокрема в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16) викладала висновок про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

8.20. Вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 дійшла висновку про те, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

8.21. Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.22. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.23. Тобто регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

8.30. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду також уточнила висновок, наведений у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (на який посилається скаржник в касаційній скарзі) про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, таким: у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

8.38. Як вірно вказано в оскаржуваних судових рішеннях, чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, тому у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 та частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання позичальником є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

8.39. Подібний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц, від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, та був врахований судами попередніх інстанцій.

8.40. В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц зазначила про те, що кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.»

Також, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.09.2020 року по справі № 916/4693/15 звернув увагу на наступне:

«Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Як вбачається заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Отже у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.»

Крім того, слід взяти до уваги висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 909/660/14, а також у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1923/16, від 13.07.2018 у справі № 916/2393/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15:

«Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статте 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналіз наведених норми чинного законодавства та умов кредитного договору свідчить про те, що максимальний розмір пені, визначений Законом та погоджений сторонами у кредитному договору, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. При цьому оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.»

З огляду на викладене, судом досліджено рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-6878/11 (провадження 2/520/1406/13) від 24.04.2013 року (Т.1 170-171), з якого вбачається, що суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 7-ф/07 від 09 липня 2007 року, яка складається з:

- простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 157 666,28 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі (100 Євро = 1038, 2907 гривень) становить 1 637 048,98 гривень;

- простроченої заборгованості по процентам в розмірі 90 691,67 Євро, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі (100 Євро = 1038, 3907 гривень) становить 941 651,61 гривень;

- заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 175 618,29 гривень;

- заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 677 280,78 гривень,

а всього стягнути 4 431 576,57 грн.

Як вбачається, кредитор та боржник визнають, що рішення суду набрало законної сили, проте фактично виконано не було - визначений судом борг боржником повністю не сплачено.

Строк позовної давності, про застосування якого зазначено відповідачем.

Так, на думку керуючого реструктуризацією, строк позовної давності за всіма похідними зобов`язаннями сплив 08.07.2017 року, виходячи з того, що за умовами п. 1.1. кредитного договору боржнику було надано кредит на строк по 08.07.2014 року.

Заявник у письмових поясненнях зазначив, що в силу в силу пунктів 12 та 19 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України, трирічний строк позовної давності, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України не може бути застосовано до вимог, що виникли, починаючи з 12 березня 2017 по теперішній час.

Статтями 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. На це звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року по справі №755/13805/16-ц (пункт 53 постанови). Як зазначила ВП ВС, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

При цьому, з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами).

В подальшому, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації в Україні уведено воєнний стан, який дії по теперішній час.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 (Набрав чинності з 02.04.2020) Перехідні та прикінцеві положення Господарського кодексу України доповнено пунктом 7 наступного змісту: «"7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з мстою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Аналогічне передбачено й у п. 12 «Перехідні та прикінцеві положення» Цивільного кодексу України».

Крім того, відповідно до пункту 19 «Перехідні та прикінцеві положення» Цивільного кодексу України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Суд приймає до уваги позицію керуючого реструктуризацією щодо застосування строку позовної давності до всіх похідних вимог, проте на думку суду такий строк слід розраховувати з дати набрання законної сили Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-6878/11 (провадження 2/520/1406/13) від 24.04.2013 року - 08.05.2013 року, про що зазначено у виконавчому листі (Т. 1 а.с. 194).

Тобто, на думку суду, строк позовної давності, у межах якого заявник мав звернутись з вимогами про визнання грошових зобов`язань боржника, який не було враховано вказаним Рішенням Київського районного суду м. Одеси - сплинув 08.05.2016 року. Тому, суд відхиляє посилання заявника на карантин, введений з 12.03.2020 року та військовий стан, введений в дію з 24.02.2024 року, як на підставу не застосовувати строк позовної давності.

Заборгованість по кредиту.

Заявлена кредитором прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 157 666,28 Євро встановлена Рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-6878/11, тому є безспірною заборгованістю, яка не підлягає доведенню в межах цієї справи.

Отже із врахуванням положень ч. 2 ст. 45 КУзПБ, суд вбачає підстави для визнання вимог кредитора по заборгованості по кредиту у розмірі, виходячи з розрахунку:

157 666,28 Євро х 45,1957 грн. = 7 125 837,89 грн.

Заборгованість по процентам.

Кредитором заявлена прострочена заборгованість по процентам в розмірі 309 039,06 Євро.

Проте, з розрахунку заборгованості, наданого заявником (Т. 1 а.с. 177-182), вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» обчислив прострочену заборгованість по процентах по 17.07.2024 року включно, проте, як вже неодноразово звертав увагу Верховний суд нарахування відсотків по кредиту зупиняється днем пред`явлення вимоги про погашення боргу, зокрема, шляхом звернення з відповідним позовом до суду, про що було зазначено вище.

Тому, суд відхиляє вимоги до боржника в частині простроченої заборгованості по процентах, які не були визнанні рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24.04.2013р. № 2-6878/11 та заявлені після звернення Банку до суду.

Також суд враховує, що позичальником (боржником) було внесено кошти в рахунок погашення заборгованості, про що зазначено заявником та надано відповідні докази: 01.02.2021р. - 8 770,00 Євро; 03.02.2021р. - 963,00 Євро. Зазначені кошти зараховано в рахунок часткового погашення прострочених відсотків за кредитним договором №7-ф/07 від 09.07.2007 року.

Отже із врахуванням положень ч. 2 ст. 45 КУзПБ, суд вбачає підстави для визнання вимог кредитора по заборгованості по процентам у розмірі, виходячи з розрахунку:

(90 691,67 Євро - 8 770,00 Євро- 963,00 Євро) х 45,1957 грн. = 3 658 983,76 грн.

Заборгованість по 3% річних.

Кредитором заявлена прострочена заборгованість по 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 2 579 858,69 грн. Розрахунок 3% річних зроблено заявником за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року.

Отже, з урахуванням дати звернення заявника до суду - 14.08.2024 року, строку позовної давності - 3 роки та періодів коли позовна давність не застосовувалась - за розрахунком суду 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 14.08.2021 року по 23.02.2022 року складають:

7125837,89 x 3% x 194 : 365 : 100 = 113 622,95 грн.

Також, розрахунок 3% річних на суму процентів, визнану вищевказаним судовим рішенням з 14.08.2021 року до 23.02.2022 року:

3658983,76 x 3% x 194 : 365 : 100 = 58 343,25 грн.

Заборгованість по пені.

Кредитором заявлена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 48 034 913,76 грн.

З підстав викладених вище суд відхиляє нараховану заявником пеню на безпідставно збільшену суму процентів та, з врахуванням зазначеного строку позовної давності відхиляє нарахування пені по кредиту.

Крім того, з наданого заявником розрахунку (Т. 1 а.с. 177-182) вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» обчислив заявлену суму пені не у національній валюті України - гривні, а в іноземні валюті - Євро, а вже після такого обчислення, враховуючи офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України станом на 14.08.2024 щодо іноземної валюти Євро за одну одиницю - 45,1957 грн., ПАТ АБ «Укргазбанк» перевів заборгованість ОСОБА_1 по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в національну валюти України - гривню.

Такий розрахунок суперечить сталій судовій практиці, про що було зазначено вище.

Тому, суд визнає вимоги до боржника, в розмірі, який вже було визначено рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-6878/11 (провадження 2/520/1406/13) від 24.04.2013 року:

- заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 175 618,29 грн.;

- заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 677 280,78 грн.

Штраф за порушення умов Договору застави.

Кредитором заявлено штраф у розмірі 60 125,50 грн. за порушення умов п. 4.2. Договору застави.

Так, п. 4.2. Договору застави (Т. 1 а.с. 163-166) встановлено штраф у розмірі 60 125,50 грн. за порушення умов п. 3.3.1-3.3.5 договору застави.

П. 3.3.4. Договору застави від 09.07.2007 року передбачений обов`язок заставодавця (боржник по справі) застрахувати заставлене майно за свій рахунок на користь заставодержателя в строк не пізніше 30 днів з дати підписання цього Договору, тобто до 10.08.2007 року.

Проте, суд враховує, що п. 4.4. Договору застави сторони домовились, що строк позовної давності встановлюється в три роки, в тому числі щодо штрафу та пені.

В матеріалах справи відсутні докази виконання боржником зазначених вимог по страхуванню заставленого майна.

Проте, строк позовної давності, тривалістю у три роки, сплинув 10.08.2010 року, що є підставою для відхилення вимог заявника щодо штрафу у розмірі 60 125,50 грн.

Судові витрати.

Кредитором заявлено судові витрати в розмірі 1 730,00 грн. за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013р. у справі № 2-6878/11.

Заявлені вимоги слід визнати як безспірні.

Круючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до боржника фізичної особи ОСОБА_1 в загальному розмірі - 12 811 416,92 грн., з яких:

- 7 125 837,89 грн. - заборгованість по кредиту;

- 3 658 983,76 грн. - заборгованість по процентах;

- 1 175 618,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту:

- 677 280,78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 113 622,95 грн. - 3 % річних по кредиту;

- 58 343,25 грн. - 3 % річних по процентах;

- 1 730,00 грн. - судові витрати;

та 6 056,00 грн. - судовий збір.

2. Решту вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до боржника фізичної особи ОСОБА_1 в загальному розмірі 58 958 285,56 грн.- відхилити.

Ухвала набрала законної сили 24.10.2024 р.

та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 253-259 ГПК України

Повний текст ухвали складено 28.10.2024р.

Суддя О.А. Демешин