ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.10.2024 Справа № 917/1753/24

Суддя Тимощенко О. М., розглянувши матеріали

за позовною заявою ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративне товариство з обмеженою відповідальністю, вулиця бульвар Великої Княгині Шарлотти, буд. 2, Люксембург, 1330,

до відповідачів: 1. "НОЛПЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД" (NOLPER HOLDINGS LIMITED) Кіріякос Матсі, 16 Ігл Хаус, 10 поверх, Агіоі Омологітес, м. Нікосія, Республіка Кіпр, індекс 1082,

2. Приватного акціонерного товариства "РТ ЛОГІСТИК", вул. Ярославів Вал, б. 13/2-Б, м. Київ, 01054,

3. «Деньюб Термінал Сервісез-ДТС Лімітед» (DANUBE TERMINAL SERVICE-DTS LIMITED), Вікхемс Кей 1, ОеМСі Чемберс, Тортола, Род-Таун, Британські Віргінські Острови, VG1110,

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНІ-ОІЛ», вул. Дунайська, б. 188/В-1, м. Рені, Ізмаїльський район, Одеська область, 68800,

5. Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ПРОГРЕСИВНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ СТРАТЕГІЇ", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО", пров. Шевченка Тараса, б. 3, м. Київ, 01001,

6.Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ», площа Павленківська, б. 24, м. Полтава, 36014,

7. Кернел Холдинг С.А. (KERNELHOLDING S.A.), вул. Бітбур, б. 9, м. Люксембург, Велике Герцогство Люксембург, L-1273,

8. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційної дії, визначення розміру статутного капіталу, визнання недійсними договору купівлі-продажу, визнання недобросовісними дій, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративне товариство з обмеженою відповідальністю до відповідачів: "НОЛПЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД" (NOLPER HOLDINGS LIMITED), Приватного акціонерного товариства "РТ ЛОГІСТИК", «Деньюб Термінал Сервісез-ДТС Лімітед» (DANUBE TERMINAL SERVICE-DTS LIMITED), Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНІ-ОІЛ», 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ПРОГРЕСИВНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ СТРАТЕГІЇ", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО", Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ», Кернел Холдинг С.А. (KERNELHOLDING S.A.), ОСОБА_1 про:

1. Визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» прийняте 24.04.2018 року та оформлене Протоколом №1/2018 від 24 квітня 2018 року;

2. Скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 27.04.2018 року № 2000466;

3. Визначення розміру статутного капіталу ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» () сумою 89455000 грн та частку ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративного товариства з обмеженою відповідальністю в статутному капіталі ТОВ «РЕНІ- ТЕРМІНАЛ» () у розмірі 89445000 грн., що складає 100 % статутного капіталу;

4. Визнання недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» (), укладеного 05 грудня 2022 року між "НОЛПЕР ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" (NOLPER HOLDINGS LIMITED) та ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» щодо продажу частки в статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» ();

5. Визнання недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» (), укладеного 18 березня 2024 року між ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прогресивні інвестиційні стратегії", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО" щодо продажу частки в статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» ();

6. Визнання недобросовісними дій ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо прийняття рішення відносно укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» () від 18 березня 2024 року укладеного між ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прогресивні інвестиційні стратегії", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО";

7. Визнання недобросовісними дії Кернел Холдинг С.А. (KERNEL HOLDING S.A.) щодо прийняття рішення відносно укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» () від 18 березня 2024 року укладеного між ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прогресивні інвестиційні стратегії", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Тимощенко О. М.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з ч. 4 ст. 173 ГПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Однак, заявником під час звернення з позовною заявою до суду вказаних вимог процесуального законодавства дотримано не було.

Однією з позовних вимог є визнання недобросовісними дій фізичної особи ОСОБА_1 щодо прийняття рішення відносно укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» () від 18.03.2024 року укладеного між ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прогресивні інвестиційні стратегії", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/16979/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Частиною 6 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Справи, що виникають з корпоративних відносин - це, по-перше, спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), по-друге, спори між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства та ґрунтуються на корпоративних правах, тобто на правах і правомочностях особи, передбачених законом і статутними документами, у зв`язку з наявністю у цієї особи частини в статутному фонді (майні) господарського товариства.

Таким чином, за змістом статті 167 ГК України ознаками корпоративних прав є те, що суб`єктом цих прав є особа, яка має частку в статутному фонді (майні) товариства та набула правомочностей, передбачених законом та статутом товариства (організаційних та майнових).

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 757/39672/17-ц.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги до ОСОБА_1 обґрунтовані порушенням прав позивача відповідачем, як кінцевого бенефіціарного власника щодо прийняття рішення відносно укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» () від 18 березня 2024 року укладеного між ТОВ «РЕНІ-ОІЛ» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прогресивні інвестиційні стратегії", яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО".

При цьому, матеріали справи не містять інформації, що відповідач 8 є учасником (засновником, акціонером, членом), чи колишнім акціонером (учасником) позивача або ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» (щодо якого позивач просить визнати частку ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративного товариства з обмеженою відповідальністю в статутному капіталі ТОВ «РЕНІ- ТЕРМІНАЛ» () у розмірі 89445000 грн., що складає 100 % статутного капіталу).

Отже, переданий на розгляд Господарському суду Полтавської області спір в частині вимог до ОСОБА_1 не має ознак корпоративного спору.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розгляд спорів у справах, що виникають між юридичною особою та бенефіціарним власником.

Дослідивши обставини, викладені позивачем у позові, господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку спір між позивачем та фізичною особою ОСОБА_1 за суб`єктним складом сторін, а також предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Так, відповідно до ч.1 ст.173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки в одній позовній заяві об`єднано 7 вимог до 8 відповідачів, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надавати оцінку умовам кожного з укладених договорів, встановлювати обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мету та обставини їх укладення, обґрунтованість заявлених вимог, тощо. До того ж частина відповідачів є нерезидентами України.

Судом встановлено, що обсяг наданих матеріалів і доказів не дозволяє суду самостійно здійснити роз`єднання позовних вимог на підставі ст. 173 ГПК України.

Об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Судом враховано, що приписи частини 6 статті 173 ГПК України, з урахуванням конкретних обставин, суд має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Відтак, сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Вказана позиція суду, відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у його постанові від 16.10.2020р. у справі № 910/7186/19.

Суд зазначає, що об`єднання позовних вимог є правом, а не обов`язком суду, а тому суд приходить до висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених в ст. 2 ГПК України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті (Аналогічні доводи висловлені в Постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18).

Згідно ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тобто процесуальним кодексом передбачено заборону об`єднання та розгляд позовних вимог, що належить розглядати в порядку різного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

В даному випадку позивачем заявлено вимоги які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, та суд не має можливості роз`єднати дані позовні вимоги та виділивши вимоги в самостійне провадження, оскільки ст.173 ГПК України передбачає роз`єднання позовних вимог тільки одного судочинства.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі № 911/1431/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником порушено правила об`єднання позовних вимог, що суперечить вимогам 173 ГПК України, а тому позовна заява ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративне товариство з обмеженою відповідальністю (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 1 ст. 43 ГПК України, якою внормовано, що учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд обмежується лише процесуальним рішенням про повернення позовної заяви ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративне товариство з обмеженою відповідальністю (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) та доданих до неї документів, оскільки позов з додатками у паперовому вигляді до суду не подавались, а направлені до суду через систему "Електронний суд".

Керуючись ст.21, п.4 ст. 173, п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Полтавської області, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ЦДАКА ФАНДЗ С.К.А. (TZEDAKAH FUNDS S.C.A.) корпоративне товариство з обмеженою відповідальністю (вх. № 1830/24 від 17.10.2024 року) та додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала підписана 22.10.2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена (ст.ст.235,255-257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко