ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. Справа№911/1829/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024

у справі №911/1829/24 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

про стягнення 549784495,23 грн заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, у тому числі 303 510 910,45 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 33 502 272,62 грн пені, 41 412 301,44 грн 3% річних, 171 359 010,72 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - відповідач) про стягнення 549 784 495,23 грн заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, у тому числі 303 510 910,45 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 33 502 272,62 грн пені, 41 412 301,44 грн 3% річних, 171 359 010,72 грн інфляційних втрат.

Господарський суд Київської області ухвалою від 22.07.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі. Призначив підготовче засідання на 26.08.2024 о 11 год 20 хв. Встановив строк для подання відзиву на позовну заяву 16 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

13.08.2024 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 недійсним з моменту укладення.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим має бути визнаним судом недійсним.

Господарський суд Київської області ухвалою від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 повернув Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» зустрічну позовну заяву б/н від 13.08.2024 (вх. №3302 від 13.08.2024) разом з доданими до неї документами.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що зустрічну позовну заяву було подано Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» поза межами встановленого у частині 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України строку.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24; постанови нову ухвалу, якою прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання недійсним Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме частину 1 статті 174 ГПК України та частину 5 статті 180 ГПК України та повернув зустрічну позовну заяву замість того, щоб залишити її без руху та надати час на усунення недоліків, зокрема подачі клопотання про поновлення строків на подання зустрічного позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.08.2024 витребував з Господарського суду Київської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24. Відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 11.09.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.09.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.09.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24. Розгляд апеляційної скарги ухвалив здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Учасникам справи надав право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення та попередив учасників справи про те, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

25.09.2024 Акціонерним товариством «Укртрансгаз» через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому заперечено проти її задоволення. В обґрунтування своїх заперечень позивач акцентує увагу на тому, що подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву, а відповідачем такий строк пропущено без будь-якого клопотання щодо обґрунтування пропущеного строку та відповідно про поновлення пропущеного строку відповідачем не заявлялось.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ГПК щодо її подання.

Частиною першою статті 46 ГПК визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Нормою пункту 3 частини другої статті 46 ГПК передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 180 ГПК відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

За нормою частини шостої статті 180 ГПК зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до частини восьмої статті 165 ГПК відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Так, прямо з норми частини восьмої статті 165 ГПК вбачається, що для подачі відзиву строк встановлює суд, який (строк) не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК).

Частиною першою статті 116 ГПК визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно зі статтею 118 ГПК право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі №910/5172/19, від 17.09.2024 у справі № 917/321/24.

Обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2024 у справі №911/1829/24, позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 26.08.2024 о 11:20 год, зокрема встановлено відповідачу строк протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення або визнання вимог позивача з посиланням на діюче законодавство та з дотриманням приписів ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено відповідачу строк протягом 7-ми днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо таку буде подано) для подання суду: заперечень на відповідь на відзив, копію яких направити позивачу, докази чого надати суду.

Отже, відповідач мав право подати зустрічну позовну заяву у цій справі в строк до 16 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З наявної в матеріалах оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі доставлена Акціонерному товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» 22.07.2024 о 18:30 год.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Отже, датою вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі є 23.07.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, останнім днем для подання відзиву, а також зустрічної позовної заяви, було 08.08.2024 (включно), проте зустрічна позовна заява сформована відповідачем через систему «Електронний суд» 13.08.2024, тобто подана з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 180 ГПК України.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» із заявою про поновлення строку, встановленого законом, не зверталося, проте в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції повинен був залишити зустрічну позовну заяву відповідача без руху та надати час на усунення недоліків, зокрема подачі клопотання про поновлення строків на подачу зустрічного позову.

Згідно із пунктом 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина перша статті 118 ГПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників господарського судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми ГПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання заяви.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 114 ГПК України з метою виконання завдань господарського процесу та завдань підготовчого провадження, суд встановлює розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Приписами статті 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

За змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16).

Так, частинами четвертою, п`ятою статті 180 ГПК України визначено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, нормами ГПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення без руху зустрічної позовної заяви, лише у тому випадку, коли заявником було порушено норми статей 162, 164, 172, 173 ГПК України, якими встановлено вимоги щодо змісту та форми позовної заяви, щодо переліку додатків до неї, щодо надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів учасникам справи та щодо порядку об`єднання і роз`єднання позовів відповідно, а тому доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не правильно застосував частину п`яту статті 180 ГПК України не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 25.09.2024 у справі №908/3497/23 зазначив, що пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку тоді, як судами встановлено, що клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову не подавалося.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушення права на захист, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як (самостійного) на загальних підставах.

З огляду на зазначене правильне застосування судом першої інстанції норм ГПК України під час ухвалення оскаржуваного судового рішення є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 ГПК України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 19.08.2024 у справі №911/1829/24 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.10.2024 після виходу суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. з лікарняних.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова