СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Харків Справа № 922/1344/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

прокурор Горгуль Н.В.

позивача не з`явився

відповідача Бохан О.С.

дослідивши матеріали апеляційної скарги ТОВ "Веріфікато" (вх. №2040Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 (постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Сальніковою Г.І., повний текст якої складено 13.08.2024)

за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, буд. 23) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 56, літ. А)

про розірвання договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато", згідно вимог якої прокурор просить суд:

- розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7461 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 укладений 01.06.2011 між Харківською міською радою () та ТОВ "Веріфікато" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за №1804 та зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 01.06.2011 за №15/11.

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2023 позов задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7461 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 укладений 01.06.2011 між Харківською міською радою () та ТОВ "Веріфікато" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за №1804 та зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 01.06.2011 за №15/11.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 26186,15 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 скасовано в частині задоволених позовних вимог про: зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) витрат зі сплати судового збору у розмірі 23502,15 грн.

Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 залишено без змін.

Стягнуто з Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 35253,23 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 23 коп.).

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Cуду від 13.03.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 у справі №922/1344/23, яке відкрито за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, закрито.

Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 в частині скасування рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 щодо: позовної вимоги зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" повернути територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" на користь Харківської обласної прокуратури витрат зі сплати судового збору скасовано, а рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у цій частині залишено в силі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.04.2024 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" про роз`яснення судового рішення (вх. №8954 від 04.04.2024) відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.06.2024 заяву Харківської міської ради (вх. №10920 від 24.04.2024) задоволено. Видано дублікат наказу Господарського суду Харківської області від 15.09.2023 у справі №922/1344/23 про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Постановою Східного апеляційного господарського суду Харківської області від 30.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (вх. №1613Х) залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.06.2024 у справі №922/1344/23 залишено без змін.

09.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" подало до господарського суду Харківської області заяву (вх. №17502), в якій просить суд визнати наказ господарського суду Харківської області від 15.09.2023 на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 по справі №922/1344/23 про зобов`язання ТОВ "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 0,7461 га з кадастровим номером: :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви боржник посилається на те, що у виданому господарським судом Харківської області наказі на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 йдеться саме про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, а не про витребування в нього такої земельної ділянки, а тому, на думку боржника, самостійне повернення останнім земельної ділянки позивачу (або ініціювання такого повернення виконавцем) не відповідатиме правовому механізму, встановленому чинним законодавством.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (вх. №17502 від 09.07.2024) відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що :

- враховуючи положення 328 ГПК України, у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин;

- доводи боржника щодо наявності підстав для визнання означеного вище наказу таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судовий наказ видано правильно, так як в резолютивній частині рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 відповідно до позовних вимог вказано саме про зобов`язання ТОВ "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний і рішення суду залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Cуду від 13.03.2024, а тому рішення набрало законної сили;

- з матеріалів справи вбачається, що обов`язок боржника щодо виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2023, яке набрало законної сили, та повернення територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний не припинявся та боржником такий обов`язок не виконано, а тому порушені інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради не є відновленими, а відтак, безпідставне визнання наказу, виданого на чинне та обов`язкове до виконання рішення суду таким, що не підлягає виконанню, є недопустимим та суперечитиме законодавчим приписам.

ТОВ "Веріфікато" із зазначеною ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 і ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТОВ «Веріфікато» () (вх. № 17502 від 09.07.2024) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити. Судові витрати просить покласти на позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- враховуючи висновки місцевого господарського суду, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16-ц та від від 30.06.2021 у справі № 201/12569/16, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові, отже, самостійне повернення відповідачем земельної ділянки позивачу (або ініціювання такого повернення виконавцем) не відповідатиме правовому механізму, встановленому чинним законодавством;

- у виданому господарським судом Харківської області наказі на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі № 922/1344/23 йдеться саме про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, а не витребування в нього такої Земельної ділянки, а отже такий наказ не може бути виконано, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в порядку статті 328 ГПК України;

- судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що з моменту набрання законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі № 922/1344/23 і станом на подачу ТОВ «Веріфікато» заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідачу не відомо про відкриття за ініціативою позивача виконавчих проваджень у частині зобов`язання повернути Земельну ділянку;

- ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.08.2024 у справі № 922/1344/23 заяву представника ТОВ «Веріфікато» - адвоката Невмержицького С.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, проте на час, на який заява відповідача була призначена до розгляду - 13.08.2024 о 10:10, у підсистемі «Електронний суд» стався масштабний технічний збій, про що представник відповідача до судового засідання повідомив суд першої інстанції за телефонними номерами інформаційної лінії суду та кабінету судді та клопотав про відкладення судового розгляду у зв`язку з об`єктивною неможливістю бути присутнім у судовому засідання, проте суд розглянув заяву відповідача (вх. №17502 від 09.07.2024) за йог відсутності, чим позбавив права обґрунтовувати дану заяву в судовому засіданні, що свідчить про порушення принципу змагальності сторін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2024 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Веріфікато" (вх. №2040Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 та призначено справу до розгляду на 15.10.2024 о 12:00 год.

Також даною ухвалою позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.

10.09.2024 о 18:21 ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 про відкриття апеляційного провадження отримано всіма учасниками процесу в електронні кабінети в системі «Електронний суд», що підтверджується наявним в матеріалах довідками про доставку електронного листа (а.с. 88-91, том VI).

16.09.2024, тобто в установлений судом строк, прокурором через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що:

- відповідач помилково посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16-ц та у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №201/12569/16, оскільки зазначені судові акти постановлені у справах за віндикаційними позовами, тоді як позов у справі 922/1344/23 до віндикаційних не відноситься;

- виходячи зі змісту статті 328 ГПК України, в межах розгляду заяв про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, встановлюється лише наявність чи відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом наказу або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питання виконання судового рішення, тоді як у даній справі наказ видано правильно, обов`язок боржника не є відсутнім повністю або частково і жодних обґрунтованих причин неможливості його виконання з матеріалів справи не вбачається;

- згідно з частиною 3 статті 328 ГПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, а отже той факт, що представник відповідача був відсутнім при судовому розгляді заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню, не є порушенням чинного законодавства та принципу змагальності сторін.

В судове засідання 15.10.2024 з`явився представник відповідача (боржника), який підтримав апеляційну скаргу та прокурор, який проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник позивача (стягувача) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа ( а.с. 90, том VI).

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання 15.10.2024 судом обов`язковою не визнавалась, у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу боржника в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами за відсутністю представника позивача (стягувача).

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення ЄСПЛ "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 № 54111/07).

Одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms") згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента. Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).

Конституційне право на судовий захист передбачає, як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, та конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Реалізація конституційних прав на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження судового рішення здійснюється відповідно до процесуальних норм, зокрема ГПК України.

За змістом частини третьої статті 2 ГПК України основними принципами господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку (частина сьома статті 4 ГПК України)

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У частині другій статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (пункт 2).

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2024 у справі № 922/1344/23 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» - адвоката Невмержицького С.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Призначено проведення судового засідання на "13" серпня 2024 р. о 10:10 у приміщенні Господарського суду Харківської області, який знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд, в залі судових засідань №113, у режимі відео конференції (а.с. 38, том VI).

Поряд з цим, станом на час, коли заява відповідача була призначена до розгляду - 13.08.2024 о 10:10, у підсистемі «Електронний Суд» стався масштабний технічний збій, про що свідчить надана апелянтом до апеляційної скарги роздруківка із сайту vkz.court.gov.ua.

При цьому, за даними офіційної карти повітряних тривог у Харківській області, розміщеної на загальнодоступному для ознайомлення сайті (https://map.ukrainealarm.com/) вбачається, що 13.08.2024 у Харківської області тривали повітряні тривоги, зокрема, протягом таких періодів часу :

- з 09:18 по 09:55 (36 хвилин);

- з 10:28 до 10:52 (24 хвилини);

- з 11:05 до 13:30 год. (02 години 24 хвилини);

- з 14:20 до 14:52 (21 хвилина).

Отже на час, на який було призначено судове засідання з розгляду заяви боржника - 13.08.2024 о 10:10, останній був позбавлений технічної можливості приймати участь в судовому засіданні з технічних причин, які від нього не залежали (масштабний збій у підсистемі «Електронний Суд») і до того ж, починаючи з 10:28 год. в Харківській області було оголошено декілька повітряних тривог, які мали довгу тривалість із незначними проміжками часу, коли тривоги було скасовано, що об`єктивно позбавило боржника приймати участь в судовому засіданні 13.08.2024 у призначений час.

У постанові Постанова КГС Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/2116/21(910/12050/21) Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал "повітряна тривога" господарський суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, за висновком Верховного Суду, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими, що не потребують доказування.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд зазначив, що за такої надзвичайної ситуації суд мав вирішити питання про відкладення розгляду справи, застосовувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад господарського судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що встановлені обставини обмеження права сторін на участь у справі є достатньою підставою для скасування судового акта, який було прийнято у відповідному судовому засіданні.

Отже, враховуючи вищенаведені норми права та судову практику, місцевий господарський суд мав вирішити питання про відкладення розгляду справи та не позбавляти боржника можливості участі в судовому засіданні.

Проте, господарський суд першої інстанції розглянув заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №17502 від 09.07.2024) за відсутності його представника, що свідчить про порушення принципів змагальності та рівності сторін, що є недопустимим.

Абзацом 4 частини 1 статті 277 ГПК України встановлено, що однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Отже, порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які призвели до позбавлення боржника на участь в судовому засіданні та до порушення, у зв`язку з цим, принципів змагальності та рівності учасників судового процесу, є підставою для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Щодо самої заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №17502 від 09.07.2024), колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Кім того, відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Вказана норма кореспондується зі змістом статті 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями частини 3 статті 327 ГПК України визначено, що наказ є виконавчим документом.

Статтею 328 ГПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний Суд у постанові №910/9026/13 від 12.10.2018 дійшов висновку, що у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, вбачається, що в її обґрунтування боржником посилається на те, що у виданому господарським судом Харківської області наказі на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 йдеться саме про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, а не витребування в нього такої земельної ділянки, а тому, за висновокм боржника, самостійне повернення останнім земельної ділянки позивачу (або ініціювання такого повернення виконавцем) не відповідатиме правовому механізму, встановленому чинним законодавством.

Отже, на думку боржника, наказ господарського суду Харківської області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, є таким, що не підлягає виконанню.

Однак, вищевказані посилання боржника не можуть бути для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, відповідно до яких підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. поділяються на дві групи:

- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу)

- процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу (видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання).

Таким чином, підставами для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, є: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням ним або іншою особою; інші причини.

Під помилковістю видання наказу розуміється видача виконавчого документу в наслідок помилки суду.

Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Під іншими причинами слід розуміти відсутність підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Як свідчать матеріали справи, 15.09.2023 на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023, яке залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Cуду від 13.03.2024 по справі №922/1344/23, видано наказ про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

При цьому слід зазначити, що матеріальний обов`язок боржника у даній справі не припинився повністю або частково, так як його не було добровільно виконано боржником чи іншою особою.

Також в процесуальному аспекті зазначений вище судовий наказ видано правильно, оскільки його зміст відповідає резолютивній частині рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23, в якій зазначено саме про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний і дане рішення залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Cуду від 13.03.2024, у зв`язку з чим це рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Також відсутні й інші причини, які б свідчили про відсутність підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника.

Як зазначає апелянт, враховуючи висновки місцевого господарського суду, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16-ц та від від 30.06.2021 у справі № 201/12569/16, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові, отже, самостійне повернення відповідачем земельної ділянки позивачу (або ініціювання такого повернення виконавцем) не відповідатиме правовому механізму, встановленому чинним законодавством.

Проте, таке твердження апелянта не є обґрунтованим, оскільки вищенаведені постанови Верховного Суду постановлені у справах за віндикаційними позовами, тоді як позов у справі 922/1344/23 до віндикаційних не відноситься, оскільки відповідно до позовної заяви, поданої прокурором, а також рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23, яке залишено в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Постановою від 13 березня 2024 року у справі №922/1344/23, позовна вимога прокурора у даній справі містить формулювання іншого характеру, а саме: щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВеріФікато» повернути територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку.

Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 зроблено висновок про те, що віндикаційний (про витребування майна з чужого незаконного володіння) і негаторний (про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном) позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

Проте, спір у даній справі стосується правовідносин між позивачем та відповідачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0002, а тому даний позов не є ані віндикаційним, ані негаторним.

Відповідно до частини 1, 2 статті 317 ГПК України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає .

Частиною 2 статті 326 ГПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, безпідставне визнання наказу, виданого на виконання чинного та обов`язкове до виконання рішення суду (яке залишене касаційною інстанцією без змін) таким, що не підлягає виконанню, є недопустимим та суперечитиме наведеним вище законодавчим приписам.

Отже колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, місцевий господарський суд, дійшовши законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, припустився порушення норм процесуального права, що потягло порушення права боржника на участь у судовому засіданні та принципів змагальності та рівності учасників судового процесу, у зв`язку з чим ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення, яким у задоволенні заяви боржника (вх. №17502 від 09.07.2024) відмовити.

Керуючись статтями 270, 271, 275, 277, 281, 328 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Веріфікато" (вх. №2040Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2024 у справі № 922/1344/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (вх. №17502 від 09.07.2024) відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.10.2024

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.І. Склярук