ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

21.10.2024м. ДніпроСправа № 904/130/19

За скаргою: Фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни

на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича

у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця Москалець Олени Анатоліївни, Полтавська область, смт. Чутове

до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 144 000,00 грн

Суддя Мілєва І.В.

За участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

Представники:

від позивача: Легка О.Ю.;

від відповідача: Лопатько С.В.;

від ВДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Москалець Олена Анатоліївна звернулась до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради 144 000,00 грн основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару за державні кошти № ТМЦ-002-0917-3В від 11.09.2017, в частині оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Москалець Олени Анатоліївни 144 000,00 грн. основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2160,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.

03.05.2019 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 було видано наказ.

12.07.2024 представник ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого документа.

Суд ухвалою від 22.07.2024 (суддя Татарчук В.О.) заяву представника ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа - задовольнив. Видав дублікат наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 по справі № 904/130/19.

03.10.2024 позивач подав до суду скаргу на дії державного виконавця, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича щодо повернення Фізичні особі-підприємцю Омельяненко Олені Анатоліївні без прийняття до виконання виконавчого документу дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/130/19 від 03.05.2019;

- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке винесене старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменком Дмитром Юрійовичем, та скасувати його;

- зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Дмитра Юрійовича відкрити виконавче провадження щодо виконання дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/130/19 від 03.05.2019.

Суд ухвалою від 07.10.2024 прийняв скаргу до розгляду та призначив її розгляд у засіданні на 14.10.2024.

07.10.2024 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 09.10.2024 клопотання позивача задовольнив.

11.10.2024 Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало відзив на скаргу, в якому зазначило, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради () за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування. Статтею 143 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Зазначені обставини виключають здійснення виконавчого провадження та його відкриття. У зв`язку із викладеним просить суд відмовити ТОВ «Компанія Мегаполіс Д» у задоволенні скарги у повному обсязі.

14.10.2024 відповідач подав до суду заперечення на скаргу, в яких зазанчив, що державним виконавцем Хоменко Д.Ю. було вірно прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки державним виконавцем було зазначено законний порядок виконання судових рішень щодо стягнення грошових коштів з державних органів, зважаючи на те, що іншого порядку стягнення законом не передбачено. У зв`язку із просить суд скаргу ФОП Омельяненко О.А. на дії та рішення старшого державного виконавця залишити без задоволення.

В судове засідання 14.10.2024 з`явились представники позивача та відповідача, представник ВДВС не з`явився.

14.10.2024 в судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 14.10.2024 відклав розгляд скарги на 21.10.2024. Постановив провести судове засідання у справі № 904/130/19 з Фізичною особою-підприємцем Омельяненко Оленою Анатоліївною (уповноваженим представником) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судове засідання 21.10.2024 з`явились представники позивача та відповідача, представник ВДВС не з`явився.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Свою скаргу відповідач обґрунтовує наступним. 11.09.2024 представником Фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни направлено до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання дублікату наказу № 904/130/19, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Москалець Олени 144 000,00 грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2160,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн. 03.10.2024 від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло листом повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2024. У повідомленні старший державний виконавець посилається на п. 2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в якій зазначається, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо попущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та зазначає, що відповідно до п.9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається без прийняття до виконання, оскільки підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування. Скаржник зазначає, що відповідно до п. 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15.03.2022 № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тобто, на час набрання вказаним законом чинності, строк для пред`явлення наказу не сплив. Також скаржник зазначає, що за загальним правилом примусове виконання рішення суду здійснюється державними та приватними виконавцями, в окремих випадках рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються іншими органами, установами, організаціями. Аналізуючи зазначені норми Закону можна зробити висновок, що виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості з органу місцевого самоврядування можливе як органами Казначейства, так і органами державної виконавчої служби. Відповідно до п.1.1. Положення про департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням міської ради від 26.05.2021 за № 85/7 (далі Положення), Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради (далі Департамент) є виконавчим органом Дніпровської міської ради, що підконтрольний і підзвітний Дніпровській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету, Дніпровському міському голові та заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень. Таким чином, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради є боржником за рішенням суду та виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19, за яким видано наказ, підвідомче відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що відповідає п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень. Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що дії та рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Дмитра Юрійовича щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання слід визнати протиправними та зобов`язати його прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження задля повного та ефективного виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19.

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї за відомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з п. 2 Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п.4 Роздіду І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 за № 512/5, відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19, на виконання якого видано наказ від 03.05.2019, є Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

Відповідно до п. 1.4 Положення про Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 26.05.2021 №85/7, Департамент утримується за рахунок коштів бюджету Дніпровської міської ради територіальної громади згідно з чинним законодавством України та інших коштів, не заборонених чинним законодавством України.

З огляду на зазначені вище положення чинного законодавства та зважаючи на те, що сума стягнення відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19 становить 148 360,00 грн (144 000,00 грн - основного боргу, 2160,00 грн - судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн), виконавчий документ - наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 підлягає виконанню виключно органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 9, 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

Таким чином, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменком Дмитром Юрійовичем повідомлення від 20.09.2024, яким повернуто виконавчий документ (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 у справі № 904/130/19) стягувачу без прийняття до виконання винесено правомірно та з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ч. 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга Фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича є необґрунтованою, а отже не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили 21.10.2024.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва