ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. Справа№ 910/1908/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.10.2024 у справі №910/1908/24 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024, повний текст якого складений 31.05.2024,

у справі № 910/1908/24 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про внесення змін до договору про закупівлю послуг № від 06.02.2023, а саме:

- пункт 4.1. договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 521 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною»;

- пункт 10.9.3. договору викласти в наступній редакції: « 10.9.3. Термін дії Гарантії-до « 10» серпня 2024 року включно»;

- пункт 11.1. договору викласти в наступній редакції: « 11.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 551 календарних днів. В частині виконання гарантійного строку, а в частині розрахунків до - їх повного виконання».

- Додаток №3 до Договору - «Графік виконання робіт» викласти в новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди №1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин позивач не зміг виконати роботи за спірним договором у погоджені строки, з огляду на що позивач звертався із листами до відповідача про настання форс-мажорних обставин, які залишено відповідачем без задоволення;

- виходячи з умов пп. 8.4 п. 8 спірного договору при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором продовжується на строк відповідний строку дії вказаних обставин;

- під час виконання спірного договору виявились обставини, які не могли бути враховані сторонами при його укладенні та істотно вплинули на інтереси позивача, зокрема: довготривалі повітряні тривоги, що стали перешкодою для здійснення виробничих процесів позивача та призвели до уповільнення надання послуг; мобілізація працівників позивача; контрагент позивача - ТОВ «ВКМ-Арматура» з яким було укладено договір поставки № 28-10/2022 від 28.10.2022, посилаючись на форс-мажорні обставини виконав із запізненням поставку товару, ця обставина також посприяла затримці виконання послуг за Договором.

Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що наявні всі умови, передбачені ст. 652 ЦК України, для внесення змін до договору у судовому порядку у зв`язку з істотною зміною обставин, а також положеннями п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідач заперечуючи проти заявлених вимог позову вказує на те, що:

- укладений між сторонами договір було підписано вже після початку збройної агресії Російської Федерації проти України, а відтак такі обставини та їх наслідки не були надзвичайними чи не передбачуваними для сторін;

- посилання позивача на затримки постачання матеріалів та невиконання зобов`язань з боку його контрагентів також не є обставиною непереборної сили з огляду на абз. 2 ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України;

- оскільки спірний договір було укладено за результатами публічних закупівель, продовження строків виконання робіт суперечитиме положенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи спірний договір усі обставини, на які посилається позивач, як на обставини непереборної сили існували на момент укладення такого договору, оскільки:

- спірний договір сторони укладали вже після введення воєнного стану, в той час як з наданого позивачем Сертифікату №3200-24-0091 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданого Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою підтверджуються обставини зумовлені воєнним станом, які вже існували станом на день укладення спірного договору, що є загальновідомим фактом. Довготривалі повітряні тривоги та загальна мобілізація, на які зауважує позивач, також відбувалися і до укладення спірного договору, а тому відповідач мав враховувати цей фактор укладаючи такий договір;

- позивачем не надано доказів того, що тривалість повітряних тривог у Вінницькій та Київській областях, м. Київ у період виконання спірного договору у рази збільшилася, порівняно з періодом до укладення такого договору, оскільки починаючи з 24.02.2022 Україна потерпала від масованих ракетних обстрілів та частих повітряних тривог, а восени 2022 року такі обстріли збільшилися та спрямовувалися на енергосистему, що є загальновідомою інформацією;

- в період виконання позивачем умов спірного договору, з моменту його укладення 06.02.2022) та до 14.08.2023 (дати з якої він вказує про настання обставин непереборної сили) перелічені у Сертифікаті №3200-24-0091 обставини існували, у тому числі і повітряні тривоги;

- при цьому позивачем ще до укладення спірного договору було встановлено на своєму підприємстві форс-мажорні обставини та зменшено обсяги виготовлення продукції, про що видано розпорядження від 01.12.2022 №2022/12.

Судом першої інстанції зазначено про те, що сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для звільнення всіх боржників від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин, а у кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив непереборної обставини на можливість виконання ним зобов`язання, проте позивачем не підтверджено, що обставини, які виникли з 14.08.2023 були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за спірним договором.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, а саме: під час розгляду справи судом першої інстанції не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення містить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також є не правомірним і винесеним з неправильним застосуванням (неправильне тлумачення) норм матеріального права ст. 218 ГК України та ст. 617, 652 ЦК України, порушення процесуального права ст. 74, ст. 194 ГПК України.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, зауваживши на тому, що:

- судом першої інстанції не прийнято до уваги місцезнаходження та специфіку об`єкту, на якому підлягали виконанню спірні роботи - ГРС Блиставиця, с. Блиставиця, Київський р-н, Київської області. Систематичні ракетні обстріли Київської області є загальновідомою обставиною. Так, за період з 14.08.2023 по 16.01.2024 на Київщині було 162 повітряні тривоги, загальною тривалістю понад 208 години, 56 повідомлень про вибухи. Дані обставини підтверджуються інформацією із сайту Статистики повітряних тривог за посиланням https://air-alarms.in.ua/?from=2023-08-14&to=2024-01-16#statistic. Вказані обставини стали перешкодою для здійснення виробничих процесів та призвели до уповільнення надання послуг;

- оголошення повітряних тривог через ракетні обстріли країни-агресора жодним чином не залежать від волі та дій (бездіяльності) позивача, а останній жодним чином не може їх відвернути, як і не може ставити під ризик життя та здоров`я своїх працівників, заохочуючи їх працювати під час оголошеної у регіоні повітряної тривоги;

- позивач не міг передбачити, що обстріли цивільної та/або критичної інфраструктури України набудуть масованого характеру, в той самий час, як і було оголошення про публічну закупівлю робіт (UA-2022-12-08-018476-a) грудень 2022 року;

- на дату ознайомлення із умовами закупівлі та на дату розкриття тендерних пропозицій позивач не міг передбачити, що обстріли країною-агресором об`єктів, які не мають військового значення можуть збільшитися, а також не міг відвернути такі обстріли;

- цілком непередбачуваними обставинами як для позивача, так і для України в цілому стали обставини віялових відключень світла в Україні (блек-аути) через атаку країною-агресором на енергетичну інфраструктуру України взимку 2022-2023 років;

- мобілізація співробітників позивача відбулася у червні і липні 2023 року (обставини непереборної сили у позивач розпочалися з 14.08.2023 із настанням сукупності обставин) і це не виключна обставина непереборної сили, як стверджує відповідач, а одна з багатьох обставин;

- судом першої інстанції не було враховано, що сторонами окрім спірного договору у 2022-2023 роках було укладено інші договори - договір № від 16.01.2023 (предметом якого було виконання позивачем робіт з технічного обслуговування вузлів одоризації газу ГРС в Харківській та Запорізькій областях), договір № від 12.05.2022 (предметом якого було виконання позивачем робіт з ремонту і технічного обслуговування вузлів одоризації газу ГРС в Київській області), договір № від 12.05.2023 (предметом якого було виконання позивачем робіт з ремонту і технічного обслуговування вузлів одоризації газу ГРС в Полтавській області), договір № від 12.05.2022 предметом якого було виконання позивачем робіт з ремонту і технічного обслуговування вузлів одоризації газу ГРС в Житомирській області). За вказаними договорами позивач також не зміг своєчасно виконати свої зобов`язання через дію тотожних форс-мажорних обставин а тому звернувся до відповідача із пропозицією продовжити строки виконання робіт та подав відповідні сертифікати ТПП. За наслідками розгляду таких сертифікатів та звернень сторонами були укладені додаткові угоди про продовження строків виконання робіт, що свідчить про визнання відповідачем наведених та тотожних наведених позивачем у цій справі обставин форс-мажорними обставинами. Відповідач під час розгляду Господарським судом м. Києва справи №910/1908/24 не зміг пояснити зміну своєї позиції щодо тотожних обставин в межах спірного договору

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2024, справу № 910/1908/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Агрикова О.В..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/1908/24, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/1908/24.

04.07.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 30.07.2024 о 10:15 год.

У зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею, у відпустці розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 09.1-08/2397/24 від 22.07.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1908/24.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С..А..

Крім того, 22.07.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» надійшла заява, в якій заявник просить надати можливість своєму представнику приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю, Гончаров С.А., заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» задоволено, учасників справи повідомлено, що судове засідання в режимі відеоконференції відбудеться 30.07.2024 о 10:15 год.

24.07.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зауважив на тому, що судовими рішеннями у справах № 910/1509/24 та № 910/332/24 задоволено його позовні вимоги, які є аналогічними заявленим у цій справі № 910/1908/24, а також просив поновити йому строк на подання таких пояснень.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 119 ГПК України).

Стаття 7 ГПК України визначає принцип рівності всіх перед законом і судом

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

- суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, за положеннями ГПК України кожна сторона має рівні права, а суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим ГПК України.

Колегія суддів вважає за доцільне, для забезпечення сторонами рівних прав під час судового розгляду, поновити позивачу строк для подання додаткових пояснень.

25.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й в суді першої інстанції, а також додатково зауваживши на тому, що позовна заява не містить обґрунтування підстав для внесення змін до укладеного сторонами договору, окрім як з підстав наявності Сертифікату №3200-23-3008 (від 27.06.2023 №311/03.23), та не містить обґрунтування необхідності продовження строку виконання робіт саме до 551 календарних днів та зазначивши про порушення позивачем порядку підтвердження повідомлення про настання обставин непереборної сили та втрату ним права покликатись до таких обставин, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 30.07.2024 оголошено перерву до 10.09.2024 о 10:15 год.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю., який не є головуючим суддею, на лікарняному розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3196/23 від 10.09.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1908/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Михальська Ю.Б..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 прийняти до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Михальська Ю.Б., розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 призначено на 23.09.2024 о 10:45 год.

19.09.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, в якому заявник просить зупинити розгляд справи № 910/1908/24 до вирішення справ № 910/1509/24 та №910/332/24 Касаційним господарським судом з подібними правовідносинами.

В судовому засіданні 23.09.2024 оголошено перерву до 21.10.2024 о 10:15 год.

У зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею, у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3852/24 від 18.10.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1908/24.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Станік С.Р..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі № 910/1908/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Гончаров С.А., Станік С.Р.

21.10.2024 до суду від позивач надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому заявник, з посиланням на хворобу адвоката Пустовіт Юлія Юріївна, просить перенести розгляд справи на будь-який інший час.

Порадившись на місці, колегія суддів не зійшла підстав для задоволення поданого позивачем клопотання про відкладення з огляду на наступне.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів в цьому випадку не визнає поважними причини неявки у судове засідання 21.10.2024 у цій справі уповноваженого представника позивача та зауважує відповідачу на тому, що за приписами ч. 3 ст. 256 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а відтак, представником відповідача є його керівник, доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якого суду не надано.

Окрім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні 21.10.2024 за відсутності уповноваженого представника позивача. Відсутність представника позивача в цьому випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя, оскільки процесуальну позицію позивача викладено у апеляційній скарзі, а участь представників в судовому засіданні не була визнана обов`язковою.

Близька за змістом правова позиції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/11818/18.

Щодо клопотання позивача про зупинення провадження по справі, колегія суддів зазначає про таке.

З відомостей, які містяться в КП «ДСС» вбачається, що на даний час Верховним Судом розглянуті касаційній скарги у справах № 910/1509/24 та №910/332/24, а відтак підстави для зупинення розгляду справи № 910/1908/24 відсутні, з огляду на що у задоволенні вказаного клопотання відмовляється.

Станом на 21.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Позивач представників в судове засіданні не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

06.02.2023 позивач (замовник) та відповідач (підрядник) уклали договір про закупівлю послуг № від 06.02.2023 (далі Договір), в п. 1.1 якого погодили, що підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Договору склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток № 2) та графіком виконання робіт (Додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору.

Ціна договору визначена у п. 3.1 Договору та становить 20 160 835,00 грн. (з ПДВ).

Оплата за цим Договором проводиться в такому порядку: Замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не пізніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття Робіт, що підтверджуються актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт (пп. 3.3 п. 3 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання Договору з обов`язковим дотриманням погодженого з Замовником Графіку виконання робіт (Додаток №3).

Згідно з п.п. 4.2 п. 4 Договору строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку передбаченому розділом 5 цього Договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.3 Договору).

За умовами п. 4.4 Договору місце виконання робіт (далі об`єкт) - ГРС Блиставиця, с. Блиставиця, Київська область.

Передача виконаних Робіт підрядником і прийняття їх замовником відповідно до п. 5.1 Договору оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 7.3.1 Договору закріплено обов`язок підрядника виконати якісно та у встановлені Графіком виконання робіт (Додаток №3) строки Роботи відповідно до Технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток №1), ДБН та іншої нормативної документації.

Графіком виконання робіт (Додаток №3 до Договору) сторони погодили, що з моменту укладення Договору:

- обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації (І етап) мають бути завершені протягом 120 днів;

- виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи (II етап) мають бути завершені протягом 300 днів;

- пусконалагоджувальні роботи (III етап) мають бути завершені протягом 365 днів.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає про те, що:

- до 13.08.2023 він виконував прийняті на себе зобов`язання щодо надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів відповідно до графіку виконання робіт, однак починаючи з 14.08.2023 йому стало неможливо дотримуватись графіку виконання робіт у зв`язку з здійсненням з боку Російської Федерації масованих ворожих атак/обстрілів та форс-мажорними обставинами контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКМ-Арматура», з яким було укладено договір поставки № 28-10/2022 від 28.10.2022 на підставі Сертифікату №3200-23-3008 (від 27.06.2023 №311/03.23), виданого Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою;

- загалом за період з 14.08.2023 по 16.01.2024 на Київщині було 398 повітряні тривоги, загальною тривалістю понад 274 години, які стали перешкодою для здійснення позивачем виробничих процесів та призвели до уповільнення надання послуг. За період з серпня 2023 року по січень 2024 року тривалість зупинки господарської/виробничої діяльності позивача орієнтовно становить близько 548 год;

- одним ключовим моментом для уповільнення надання послуг позивачем послугувала мобілізація. За період дії форс-мажорних обставин було мобілізовано два співробітника позивача;

- позивачем на адресу відповідача направлено лист № 463 від 22.08.2023 щодо настання обставин непереборної сили, у якому позивач повідомляє, що починаючи з 14.08.2023 для нього настали форс-мажорні обставини (через часті повітряні тривоги товариство вимушено зупиняти роботи), які унеможливлюють виконання взятих на себе зобов`язань за укладеними з відповідачем договорами, у тому числі і за Договором;

- листом від 24.08.2023 № ТОВВИХ-23-11640 відповідач повідомив позивача про необхідність дотримання визначеного Договором порядку сповіщення сторонами одне одного про настання обставин непереборної сили та роз`яснено, що у разі надання відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, такий сертифікат буде розглянутий належним чином;

- у листі № 483 від 28.08.2023 позивач визнав, що єдиним органом, уповноваженим на засвідчення факту настання форс-мажорних обставин є Торгово-промислова палата України;

- 15.01.2024 відповідачем було направлено на адресу позивача вимогу про сплату штрафних санкцій за порушення строків виконання Робіт за Договором на загальну суму 421 344,73 грн.;

- листом № 18 від 16.01.2024 позивач повідомив відповідача про продовження дії форс-мажорних обставин, до якого надано сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-24-0091 від 16.01.2024, а також повідомлено про затримки виконання зобов`язань контрагентами позивача, що впливає на затримку виконання зобов`язань. Крім того, позивачем запропоновано укладення додаткової угоди про продовження терміну виконання зобов`язань у зв`язку із наведеними обставинами, проте відповідачем вказану пропозицію позивача прийнято не було.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив внести зміни до Договору, а саме:

- пункт 4.1. Договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 521 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною»;

- пункт 10.9.3. Договору викласти в наступній редакції: « 10.9.3. Термін дії Гарантії-до « 10» серпня 2024 року включно»;

- пункт 11.1. Договору викласти в наступній редакції: « 11.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 551 календарних днів. В частині виконання гарантійного строку, а в частині розрахунків до - їх повного виконання».

- Додаток №3 до Договору - «Графік виконання робіт» викласти в новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди №1.

Позиції позивача та відповідача щодо заявлених позовних вимог викладені вище.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в статті 180 ГК України, відповідно до якої зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частина 2 ст. 652 ЦК України встановлює, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 ЦК України).

Зі змісту ст. 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Зі змісту вказаної статті слідує, що розірвання договору в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 652 ЦК України, можливо лише за наявності усіх чотирьох умов визначених вказаною нормою. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 652 ЦК України, крім названих вище чотирьох умов, за яких можливе розірвання договору, для його зміни додатково необхідна ще одна з таких умов (винятковий випадок): а) розірвання договору суперечить суспільним інтересам або б) розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 також зазначено про те, що:

- застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору;

- істотна зміна обставин є оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Як встановлено вище, підставами для внесення змін до Договору позивач визначає як те, що у зв`язку з здійсненням з боку Російської Федерації масованих ворожих атак/обстрілів наслідком чого було як оголошення повітряних тривог, так і відключення електричної енергії, а також мобілізацією працівників позивача (причиною чого також фактично є оголошення воєнного стану внаслідок агресії Російської Федерації - примітка суду), так і у зв`язку з невиконанням зобов`язань контрагентом позивача, виконання останнім своїх зобов`язань за Договором у визнані ним строки є неможливим.

Позивач зазначає про те, що вказані обставини є форс-мажорними, а на підтвердження їх наявності додає копію Сертифікату №3200-24-0091 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданого 16.01.2024 Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТОВ «Норма-Плюс» за Договором, які полягають у наступному: військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного стану, як наслідок: загальна військова мобілізація, військові дії, введення комендантської години, постійні масовані ракетні та артилерійські обстріли, повітряні тривоги в зв`язку з цим, унеможливлення виконання роботи тривалий час, що стало перешкодою для здійснення виробничих процесів, сповільнення здійснення господарської діяльності, зрив термінів постачання сировини і обладнання. Період дії форс-мажорних обставин з 14.08.2023 та тривають станом на 16.01.2024.

Також позивачем були надані копії наказів №14/1-К від 14.06.2023 та №17/1-К від 01.07.2023 про увільнення двох працівників у зв`язку із проходження ними військової служби під час мобілізації.

Колегія судді зазначає про те, що умовами Договору не встановлено, що можливість винесення до нього змін у випадку настання форс-мажорних обставин.

Водночас, з огляду на те, що Договір сторонами будо укладено вже після введення воєнного стану та обстрілів цивільної та/або критичної інфраструктури України, наявність таких обставин не може свідчить про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору.

Слід окремо зауважити і на тому, що всі перелічені позивачем обставини існували і на дату оголошення про публічну закупівлю робіт (UA-2022-12-08-018476-a) - грудень 2022 року, а відтак позивач мав приймати до уваги такі обставини і при прийняття рішення щодо участі у таких публічних закупівлях. Окремо слід зазначити і про те, що як раз станом на дату оголошення про публічну закупівлю в Україні проводились як стабілізаційні, так і аварійні відключення електричної енергії, проте з лютого 2023 року і по травень 2024 року такі відключення фактично були відсутні, що свідчить про те, що приймаючи на себе у грудні 2022 року зобов`язання виконати певний комплекс робіт позивач мав враховувати і відключення електричної енергії, а їх відсутність фактично надала йому більше часу для виконання таких зобов`язань, ніж він планував.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції:

- позивачем не надано доказів того, що тривалість повітряних тривог у Київській областях, м. Київ у період виконання Договору у рази збільшилася, порівняно з періодом до укладення Договору, оскільки починаючи з 24.02.2022 Україна потерпала від масованих ракетних обстрілів та частих повітряних тривог, а восени 2022 року такі обстріли збільшилися та спрямовувалися на енергосистему, що є загальновідомою інформацією.

- позивачем ще до укладення Договору було встановлено на своєму підприємстві форс-мажорні обставини та зменшено обсяги виготовлення продукції про що видано розпорядження від 01.12.2022 №2022/12.

Вказане свідчить про те, що усі обставини на які посилається позивач, як на обставини непереборної сили, існували на момент укладення Договору.

Щодо посилань позивача на те, що неможливість вчасного виконання ним свої зобов`язань за Договором є наслідком порушення зобов`язань контрагентом позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Згідно зі статтями 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання укладають договори на різних, погоджених між ними умовах. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27.01.2021 у справі № 910/17876/19, кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа (у даному випадку, позивач) має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Оскільки юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, то укладаючи Договір, позивач мав оцінити погоджений сторонами порядок виконання договору та об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у відповідності з погодженими у договорі умовами, враховуючи вторгнення Російської Федерації.

При цьому невиконання контрагентами позивача своїх зобов`язань перед ним становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому.

Колегія суддів зауважує на тому, за змістом першої умови, визначеної змістом ч. 2 ст. 652 ЦК України, в момент укладення договору сторони мали виходити з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати «істотною зміною обставин» повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору.

Названа умова є відсутньою, якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами «істотну зміну обставин», створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 910/13249/17.

Водночас, як встановлено вище, як ризики, пов`язані з оголошенням воєнного стану внаслідок агресії Російської Федерації, так і невиконання контрагентами позивача своїх зобов`язань перед ним, не були незвичайними і не прогнозованими обставинами, а відтак позивач мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні Договору.

При чому те, що відповідачем за іншими укладеними з позивачем договорами було підписано додаткові угоди про продовження строків виконання робіт, не може бути підставою, в розумінні положень чинного законодавства для внесення змін до іншого договору.

Крім того, оскільки Договір було укладено за результатами публічної закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», питання щодо внесення змін до Договору має вирішуватися з урахуванням положень спеціального Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) у разі продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань, у тому числі у зв`язку з виникненням обставин непереборної сили. При цьому Закон України «Про публічні закупівлі» не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї із сторін, в тому числі шляхом звернення до суду. Тому така зміна має відбуватись за волевиявленням обох сторін, а сама норма не надає одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 та постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

Тобто продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (можливість чого передбачена у п.4 ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі»).

Колегія суддів зазначає про те, що правова позиція про відсутність підстав для внесення змін до договору аналогічного за змістом спірному викладені у постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі № 910/332/24, до винесення якої позивач просив зупинити розгляд цієї справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про внесення змін до умов Договору заявлених у позові. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 по справі № 910/1908/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 по справі № 910/1908/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 по справі № 910/1908/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1908/24.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21.10.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров