УХВАЛА

23 жовтня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/2966/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючої), Ємця А. А. та Колос І. Б.,

розглянувши заяву акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк)

про повернення судового збору у справі

за касаційною скаргою Банку

на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2022 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022

за позовом приватного підприємства "ЕКГ-Сервіс"

до: Банку;

товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій"

про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та про зобов`язання вилучити інформацію з кредитної історії,

ВСТАНОВИВ:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Булгакова І. В. (головуюча), Колос І. Б. та Селіваненко В.П. ухвалою від 21.02.2023 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Банку на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 зі справи № 910/2966/22 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс).

Банк 04.10.2024 (через систему "Електронний суд") подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про повернення судового збору у розмірі 8 666, 00 грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням від 21.12.2022 № PROM1BU971 за подання касаційної скарги у цій справі. До заяви додано копію зазначеного платіжного документа.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 для розгляду поданої заяви визначено колегію суддів у складі: Булгакова І. В. - головуюча, Ємець А.А. та Колос І. Б.

Перевіривши матеріали вказаної заяви, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність її повернення без розгляду з огляду на таке.

Загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, заяву врегульовані ГПК України.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 170 ГПК України письмові заява, заяву чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (заяву, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За приписами частини третьої статті 1312 Конституції України (в редакції Закону № 1401, який набрав чинності 30.09.2016) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

При цьому підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Поряд з цим 29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 N390-IX.

Відповідно до вказаних змін, зокрема, частини третьої статті 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно ж до приписів частини першої статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Заяву про повернення судового збору у цій справі від імені Банку підписано фахівцем управління стандартизованого судового виробництва Дашком Володимиром Миколайовичем, який діє на підставі довіреності від 20.10.2023 №9820-К-Н-О, копію якої додано до матеріалів поданої заяви.

Проте документів, що уповноважують поіменовану особу діяти від імені Банку або за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), тобто підтверджень, що коло його трудових (посадових) обов`язків охоплює можливість діяти від імені скаржника у суді за правилами самопредставництва, скаржником до скарги не додано.

Натомість додана до заяви довіреність від 20.10.2023 не може бути належним доказом підтвердження повноважень Дашкова В. М. на підписання заяви в порядку самопредставництва, оскільки згідно з наведеними приписами ГПК України самопредставництво юридичної особи - це право уповноваженої особи діяти від імені юридичної особи без окремого доручення (довіреності), представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим матеріали заяви також не містять і доказів про те, що Дашко В. М. представляє інтереси Банку саме як адвокат, який діє на підставі вказаної довіреності, оскільки до заяви не додано документів, що підтверджують право у поіменованої особи на зайняття адвокатською діяльністю.

Отже, Суд дійшов висновку, що подана заява Банку не містить доказів на підтвердження того, що Дашко Володимир Миколайович має право представляти Банк як представник (адвокат) на підставі довіреності, так і в порядку самопредставництва відповідно до положень частини третьої статті 56 ГПК України, а тому у Суду й відсутні підстави вважати, що вказану заяву у цій справі підписано особою, яка має право її підписувати.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про повернення заяви без розгляду відповідно до приписів частини четвертої статті 170 ГПК України.

Керуючись статтями 170, 234, 314 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву про повернення судового збору у справі № 910/2966/22 повернути акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя А. Ємець

Суддя І. Колос