ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/20/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Ярош А.І.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

представники сторін у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

по справі №915/20/24

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2

про стягнення 1 916 085,75 грн боргу та зобов`язання звільнити та повернути об`єкт оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Івановим В.Д. пред?явлено позов до Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни з такими вимогами:

- Стягнути з ФОП Карапетян Лусіне Арменівни на користь ОСОБА_1 1 916 085,75 грн боргу;

- Зобов`язати відповідача звільнити та повернути позивачу об`єкт оренди за Договором оренди від 01.12.2016, б/н - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 (сто цілих дві десятих) кв. метрів, а саме: Приміщення №1 площею 54,7 кв, м., Приміщення №2 площею 6,1 кв. м., Приміщення №3 площею 2,4 кв. м., Приміщення №4 площею 1,4 кв. м„ Приміщення №5 площею 6,8 кв. м., Приміщення №6 площею 28,8 кв, м.

- Зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном - нежитловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 (сто цілих дві десятих) кв. метрів, а саме: Приміщення №1 площею 54,7 кв. м., Приміщення №2 площею 6,1 кв. м., Приміщення №3 площею 2,4 кв. м., Приміщення №4 площею 1,4 кв. м.. Приміщення №5 площею 6,8 кв. м., Приміщення №6 площею 28,8 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2024 відкрито провадження у даній справі.

18.03.2024 позивачем до Господарського суду Миколаївської області подано заяву від 14.03.2023 про забезпечення позову в даній справі шляхом:

1) накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розташоване за адресами:

- садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна;

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , складається з житлового будинку літ.Д-2 загальною площею 195,1кв.м.,житловою площею 100,1 кв.м. та господарської будівлі та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна;

2) накладення арешту на розрахункові рахунки ФОП Карапетян Лусіне Арменівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 задоволено заяву позивача від 14.03.2023 про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову у справі № 915/20/24, а саме:

1) накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розташоване за адресами:

- садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна;

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , складається з житлового будинку літ.Д-2 загальною площею 195,1кв.м.,житловою площею 100,1 кв.м. та господарської будівлі та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна;

2) накласти арешт на розрахункові рахунки ФОП Карапетян Лусіне Арменівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

06.08.2024 до Господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому він просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Миколаївської області 02 квітня 2024 року в частині накладання арешту на розрахункові рахунки відповідача ФОП Карапетян Лусіне Арменівни, у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах і які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 в скасуванні забезпечення позову відмовлено.

Оскаржувана ухвала обгрунтована тим, що відповідачем у поданому клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не наведено, а судом не встановлено обставин, які свідчили б, що потреба у забезпеченні позову у цій справі з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції приймаючи ухвалу, що оскаржується, при вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову в частині зняття арешту з поточних рахунків відповідача не здійснив належну оцінку обґрунтованості доводів відповідача з урахуванням: розумності і адекватності щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів осіб, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Апелянт вказує, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову в частині зняття арешту з поточних рахунків подано саме у зв`язку із зміною обставин, а саме наявності з боку представника позивача пропозиції щодо вжиття заходів примирення; надання суду відповідачем доказів вартості майна на яке накладено арешт та власноруч написаної розписки третьої особи про прийняття грошових коштів.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в ухвалі що оскаржується не встановлено наявності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Суд не вказав на мотиви свого рішення.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06 серпня 2024 року повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання відповідача - фізичної особи підприємця Карапетян Люсінє Арменівни про скасування заходів забезпечення позову в частині накладання арешту на розрахункові рахунки відповідача, скасувати арешт на розрахункових рахунках ФОП Карапетян Люсінє Арменівни у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах і які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали судом про забезпечення позову.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/20/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Ярош А.І. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/20/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/20/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2024 поновлено Фізичній особі підприємцю Карапетян Лусіне Арменівні строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 16.10.2024; призначено справу №915/20/24 до розгляду на 15.10.2024 о 14:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

15.10.2024 представники сторін у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2024, якою призначено справу №915/20/24 до розгляду на 15.10.2024 о 14:00, була отримана ОСОБА_1 25.09.2024, ОСОБА_3 25.09.2024, ОСОБА_2 25.09.2024.

Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розгляд справи за їх відсутності.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 15.10.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 по суті, не дивлячись на відсутність представників учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Карапетян Люсіне Арменівни, у якій просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на свою користь 1 916 085,75 грн, а саме: заборгованість з орендної плати в розмірі 767 438,20 грн, що еквівалентно сумі 22 000,00 дол.США за період з 01.03.2022 по 01.12.2023; неустойку в розмірі 292 064,30 грн., за період з 03.05.2023 по 03.12.2023; пені у розмірі 597 391,55 грн; інфляційних втрат 217 686,96 грн; 3% річних в розмірі 41 504,74 грн. Зобов`язати відповідача звільнити та повернути позивачу об`єкт оренди за Договором оренди від 01.12.2016, б/н - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв. метрів, а саме: приміщення №1 площею 54,7 кв, м., приміщення №2 площею 6,1 кв. м., приміщення №3 площею 2,4 кв. м., приміщення №4 площею 1,4 кв. м., приміщення №5 площею 6,8 кв. м., приміщення №6 площею 28,8 кв, м. Зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном - нежитловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв. метрів, а саме: приміщення №1 площею 54,7 кв. м., приміщення №2 площею 6,1 кв. м., приміщення №3 площею 2,4 кв. м., приміщення №4 площею 1,4 кв. м., приміщення №5 площею 6,8 кв. м., приміщення №6 площею 28,8 кв.м., а також вирішити питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат у справі.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2024 року у справі №915/20/24 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження у справі №915/20/23, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено дату судового засідання.

14.03.2024 від позивача у справі до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява про забезпечення позову (вх. 3059/24), у якій ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на нерухоме майно відповідача фізичної особи-підприємця Карапетян Люсіне Арменівни, а саме: садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , складається з житлового будинку літ.Д-2 загальною площею 195,1кв.м.,житловою площею 100,1 кв.м. та господарської будівлі та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна; накласти арешт на розрахункові рахунки ФОП Карапетян Лусіне Арменівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Вказана заява, зокрема, обґрунтована тим, що після відкриття провадження в даній справі позивач намагатиметься відчужити належне їй майно або розпорядиться грошовими коштами на її рахунках на власний розсуд, що у подальшому ускладнить або унеможливить виконання рішення суду в даній справі. На переконання позивача, накладення арешту на майно та кошти відповідача є адекватним і пов`язаним з предметом спору заходом забезпечення позову, який дозволить уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 року у справі № 915/20/24 заяву ОСОБА_1 від 14.03.2024 року (вх. 3059/24) задоволено, накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 , а саме: садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та заборонено іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , складається з житлового будинку літ.Д-2 загальною площею 195,1кв.м.,житловою площею 100,1 кв.м. та господарської будівлі та заборонено іншим особам вчиняти буд-які дії щодо цього нерухомого майна; накладено арешт на розрахункові рахунки ФОП Карапетян Лусіне Арменівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки відповідні грошові кошти залишаються у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карапетян Люсіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 про забезпечення позову у справі №916/20/24 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 року про забезпечення позову у справі №915/20/24 залишено без змін.

06.08.2024 до Господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому він просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Миколаївської області 02 квітня 2024 року в частині накладання арешту на розрахункові рахунки відповідача ФОП Карапетян Лусіне Арменівни, у межах заявлених позовних вимог, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах і які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

На переконання відповідача, підставою для скасування такого заходу забезпечення є порушення співмірності застосованих заходів заявленим позивачем вимогам та складання оцінки вартості майна, на яке накладено арешт.

Відповідач вважає, що змінились обставини, що спричинили застосування заявлених позивачем заходів, а саме:

- станом на день розгляду заяви про забезпечення позову позивачем не надано оцінки вартості майна, на яке має бути накладено арешт. Така обставина, на думку відповідача, ускладнила суду можливість оцінити з урахуванням критеріїв розумності, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи визначити кількість необхідних заходів забезпечення позову, які в подальшому гарантують виконання прийнятого в майбутньому законного у цій справі рішення суду;

- існує пропозиція щодо вжиття заходів примирення, яка підтримується представниками сторін;

- відповідно до власноруч написаної розписки третьої особи, яка приймала орендні платежі, відповідач оплатив в рахунок забезпечення зобов`язань за спірним договором 2000,00 дол.США, що станом на 05.08.2024 року за офіційним курсом долара до гривні становить 82 200,00 грн.;

- тривалий час знаходження поточних рахунків під арештом, під час складної економічної обстановки в країні, яка триває внаслідок воєнної агресії, поступове завдає матеріальної шкоди, яка може привести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За таких умов відповідач вважає, що наявні підстави для часткового скасування забезпечувальних заходів, вжитих ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 року.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Статтею 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (статті 136 Господарського процесуального України).

Частинами 1, 2, 4-6 ст. 145 ГПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Так, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173.

Водночас Верховний Суд у зазначеній постанові також вказав на те, що необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти "скасування заходів забезпечення" господарським судом, який їх вжив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також "скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення" судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Як було встановлено вище, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 було вжито заходи забезпечення позову у справі № 915/20/24. Вказана ухвала не скасована та набрала законної сили у встановленому чинним законодавством порядку.

Зміст ухвали Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 свідчить, що суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову послався на те, що вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Також суд зауважив, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки відповідні грошові кошти залишаються у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними. У даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу, мають суто процесуальний забезпечувальний характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карапетян Люсіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 про забезпечення позову у справі залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2024 про забезпечення позову у справі №915/20/24 залишено без змін.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у постанові, суд першої інстанції врахував розумність, обґрунтованість і адекватність заявлених вимог щодо забезпечення позову, зауважив, що з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги такий вид забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти та майно в межах суми стягнення спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову, дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Також зауважив, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. При цьому, арешт коштів, який накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на такі кошти у разі задоволення позову. Разом з тим, вказаний обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки кошти на рахунках відповідача фактично перебуватимуть у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними. Можливість накладення арешту на грошові кошти на рахунках, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для заявника додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та він отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із стягувачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Колегія суддів вважає, що звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду, відповідач фактично намагається здійснити переоцінку тих обставин та доказів, які вже оцінювались судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на існування пропозиції щодо вжиття заходів примирення.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, саме ухвалою, якою затверджується мирова угода та закривається провадження у справі, скасовуються заходи забезпечення позову. З огляду на викладене вище, колегія судді вважає, що існування пропозиції щодо вжиття заходів примирення у даному спорі жодним чином не слугує підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на розписку від третьої особи про отримання 2 000 дол. США, з огляду на наступне.

З наявної в матеріалах справи розписки від 14.04.2016 (т. 2 а.с. 40) вбачається, що ОСОБА_2 отримали авансовий платіж за 1ий та останній місяць у сумі 2 000 дол. США за адресою Чкалова 215 (кафе).

Наявність даної розписки жодним чином не змінює обставини, які існували на момент вжиття заходів забезпечення позову. З даної розписки не вбачається, що вона була складена на виконання умов договору оренди. Крім того, оцінка обставин отримання чи неотримання даних грошових коштів підлягає встановленню при розгляді справи по суті, а не при вирішенні питання забезпечення позову.

Колегія суддів також вважає безпідставним посилання апелянта на те, що станом на день розгляду заяви про забезпечення позову позивачем не надано оцінки вартості майна, на яке має бути накладено арешт, з огляду на наступне.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала такі висновки: - умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (пункт 21); - у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23); - можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду. (пункт 24); - за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми позову доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (пункт 31).

Таким чином, перш за все підлягає накладення арешту на грошові кошти боржника, а лише потім, враховуючи неможливість встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу, накладається на його майно. Тому проведення у даному випадку оцінки майна відповідача жодним чином не є підставою для скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на розрахункові рахунки ФОП Карапетян Лусіне Арменівни у межах позовних вимог.

З огляду на викладене вище, також безпідставним є посилання апелянти на те, що тривалий час знаходження поточних рахунків під арештом, завдає матеріальної шкоди, яка може привести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову. Адже саме накладення арешту на грошові кошти боржниці забезпечує можливість належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань у разі задоволення позову.

Таким чином, звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились обставини (до винесення процесуального рішення у справі по суті спору), що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або ж того, що забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд не оцінює правомірність та доцільність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Оскільки у даному випадку відповідачем не наведено, а також належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які в розумінні ст. 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення вказаного клопотання без задоволення.

Таким чином, дослідивши зміст поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не зазначалося та не наводилося доказів, що саме за проміжок часу з дати вжиття заходів забезпечення позову до дати подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а також станом на час прийняття оскаржуваної ухвали змінилися будь-які фактичні обставини справи, що мали спричинити процесуальні наслідки, визначені ст.145 ГПК України.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи, що за час вирішення даного спору існує ймовірність порушення прав позивача, потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин не відпала, а також з урахуванням того, що заявником належними та допустимими доказами не доведено наявність зміни обставин, які були підставою вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні клопотання ФОП Карапетян Лусіне Арменівни.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 про забезпечення позову по справі №916/5151/23, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Карапетян Лусіне Арменівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №915/20/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, не підлягає оскарженню до Верховного Суду відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 та п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.10.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

А.І. Ярош