ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. Справа№ 910/1035/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 01.10.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.05.2024 (повний текст складено 24.05.2024)

у справі № 910/1035/24 (суддя В.С. Ломака)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 183 986, 07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" грошових коштів у загальному розмірі 183 986,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано несвоєчасною оплатою відповідачем за виконані позивачем роботи у повному обсязі та у строки, визначені договором № / від 29.11.2022, внаслідок чого позивачем нараховано 94 597,07 грн. пені, 259,15 грн. 0,01 % річних, 89 129,85 грн. інфляційних втрат, що разом складає 183 986,07 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва 24.05.2024 у справі № 910/1035/24 позов задоволено частково. На підставі рішення суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" підлягає стягненню а користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 124 грн. 53 коп. 0,01 % річних, 61 342 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 31 грн. 55 коп. пені, а також 1 759 грн. 72 коп. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість посилання позивача на положення пункту 12.9. договору, яким сторони погодили, що дата складання, зазначена як обов`язковий реквізит в первинному електронному документі, вважається датою належним чином оформленого первинного документа для цілей бухгалтерського та податкового обліку, за умови його підписання стороною, яка отримала цей електронний документ, оскільки даний пункт не регулює відносини щодо строку оплати акту виконаних робіт, а лише фіксує дату документу для цілей бухгалтерського і податкового обліку, а також дату виникнення податкового зобов`язання з ПДВ.

Враховуючи на вищенаведені обставини, а також зважаючи на положення договору щодо строку оплати замовником робіт з моменту їх прийняття (пункт 3.3 договору), якою є дата їх прийняття саме замовником (пункт 4.3 договору), суд дійшов висновку про те, що 30-денний строк оплати робіт слід обраховувати з дати підписання відповідних актів саме замовником (Оператором ГТС).

Також судом за результатами розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення суми пені на 100 % на підставі статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України, з урахуванням інтересів обох сторін, судом частково задоволено клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 30 %.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі N° 910/1035/24 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ «Оператор ГТС України» на користь АТ «Укртрансгаз» 124,53 грн відсотків річних, 61 342,35 грн інфляційних втрат, 31 819,55 грн пені, та також 1 759,72 грн судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, а також за умов неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки п.8.4. договору, яким сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Крім того, ТОВ «Оператор ГТС України» наполягає, що режим воєнного стану є особливим режимом і підставою форс-мажору, що одночасно торкається усіх сфер економіки, транспорту, банківської системи тощо. Режим воєнного стану спричиняє не лише обмеження правового характеру, а і погіршення фізичних та моральних показників якості життя громадян України, які постійно відчувають загрозу життю та їх здоров`ю внаслідок ведення бойових дій на території країни. Вказані обставини спричиняють необхідність евакуації співробітників до безпечних районів проживання, відсутність працівників на роботі, необхідність запровадження дистанційного режиму роботи, що, як наслідок, в своїй сукупності впливає на виконання договірних зобов`язань, в тому числі і по Договору № / від 29.11.2022. Зазначені обставини відповідно до ч.3 ст. 75 ГПК України визнані судом загальновідомими та не потребують доказування.

На переконання апелянта, зазначені обставини беззаперечно свідчать про наявність факту настання форс- мажорних обставин, які мали безпосередній вплив на всю господарську діяльність ТОВ «Оператор ГТС України». Водночас незважаючи на дію форс-мажорних обставин: повномасштабного вторгнення рф на територію України, регулярних пошкоджень об`єктів апелянта внаслідок ракетно-бомбових ударів, а також продовжуваного воєнного стану на території держави, ТОВ «Оператор ГТС України» як сумлінний контрагент, вживав та вживає усіх можливих заходів задля належного виконання зобов`язань за договорами, зокрема і за Договором №° від 29.11.2022.

Апелянт наголошує на тому, що позивачем не було надано до суду будь-яких доказів на підтвердження понесених збитків у зв`язку із затримкою оплати по договору. Крім того, судом не враховано сутужний матеріальний стан відповідача, обставини непереборної сили, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про можливість зменшення розміру пені лише на 30% не забезпечує досягнення належного балансу інтересів сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та узагальнення її доводів

Акціонерне товариство "Укртрансгаз", не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1035/24 скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги АТ «Укртрансгаз».

АТ «Укртрансгаз» вважає висновки суду першої інстанції помилковими і необґрунтованими, враховуючи, що суд невірно застосував положення умов договору (п. 3.3, п. 4.3, 5.1) щодо визначення граничного строку оплат, що призвело до помилкового розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такий висновок ґрунтується на неправильному трактуванні умов договору. При цьому, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою посилання АТ «Укртрансгаз» на положення п. 12.9 договору, за яким сторони погодились, що первинний електронний документ (акт виконаних робіт/наданих послуг, видаткова накладна, тощо) складається в момент здійснення господарської операції.

Більш того, підписуючи акти виконаних робіт за допомогою КЕП та не надаючи жодних заперечень стосовно дати створення вказаних документів, ТОВ «Оператор ГТС України» підтвердив, що датою приймання відповідачем виконаних робіт є саме дата складання актів передачі-приймання, а не дата їх підписання сторонами за допомогою КЕП.

Крім того, суд першої інстанції здійснив помилковий розрахунок пені, 0,01 % річних та інфляційних нарахувань, оскільки, суд невірно застосував умови договору (п. 3.3, п. 4.3, п. 5.1) стосовно визначення граничного строку оплат, не взяв до уваги положення п. 12.9 договору, а лише врахував доводи відповідача, та не з`ясував обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального права: ч. 1 ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 193, ст. 198, ч. 1 ст. 230 ГК України та порушення норм процесуального права: ст. ст. 7, 76 - 79, 86 ГПК України, що свідчить про достатність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення у справі № 910/1035/24 в частині незадоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про повне задоволення позовних вимог АТ «Укртрансгаз».

Також апелянт не погоджується із, зменшенням розміру позовних вимог, в тому числі пені, оскільки основним мотивом зменшення розміру пені в оскаржуваному рішенні судом зазначено виключно про відсутність завданих збитків учасникам господарських відносин. Однак, AT «Укртрансгаз» не погоджується з таким висновком, враховуючи, що умовами п. 10.10 договору сторони взаємно погодили право позивача щодо нарахування і стягнення пені з відповідача в разі несвоєчасної оплати останнім виконаних робіт за договором, при цьому, розмір штрафних санкцій розрахованих позивачем не є надмірно великим (94 597,07 грн - пені) у порівнянні з невчасно виконаним зобов`язанням відповідача на суму 62 243 193,64 грн, що свідчить про правомірність нарахування розміру пені, та вказує на безпідставне зменшення судом штрафних санкцій на 30 відсотків.

Узагальнені доводи відзиву AT «Укртрансгаз» на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

Через відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що доводи відповідача не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, а є лише особистим трактуванням ТОВ «ОГТСУ» обставин справи на власний розсуд, які не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

AT «Укртрансгаз» зазначає, що при здійсненні правосуддя у справі № 910/1035/24 суд першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, вірно визначив, правильно застосував норми матеріального права, забезпечив справедливий, об`єктивний, з дотриманням норм процесуального права та прав сторін судового процесу розгляд справи, здійснив повне та всебічне з`ясування обставин, що мають значення для справи, аналіз доказів, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, а отже оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог є обґрунтованим і законним, ухваленим судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, що підтверджується наступним.

Також AT «Укртрансгаз» категорично заперечує проти тверджень ТОВ «ОГТСУ» про те, що суд першої інстанції нібито не надав належної правової оцінки наявності чи відсутності форс-мажорних обставин у правовідносинах, що склались між сторонами спору.

Відповідач жодним листом не повідомляв АТ «Укртрансгаз» про нібито настання форс-мажорних обставин, доказів протилежного не надано. Також у відповідача відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України щодо настання форс-мажорних обставин, оскільки останній не звертався до контролюючого органу за отриманням такого сертифікату, а тому у відповідача відсутні підстави для посилання на настання обставин непереборної сили.

АТ «Укртрансгаз» звертає увагу, що є безпідставними та необґрунтованими посилання ТОВ «ОГТСУ» на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість зменшення розміру пені лише на 30%, оскільки судом не враховано існування у спірних правовідносинах обставин непереборної сили, а саме, що 24.02.2022 року рф розпочала повномасштабне вторгнення на територію України. Зазначенні твердження відповідача спростовуються фактом укладення 29.11.2022 між сторонами спору договору, тобто через 9 місяців після початку повномастабного вторгнення рф на територію України, що свідчить про обізнаність ТОВ «ОГТСУ» з такими обставинами та відсутність підстав для кваліфікації даних обставин, як форс-мажорних обставин, враховуючи відсутність будь-якого документу, який би підтверджував по даному договору настання таких обставин та відсутність виконання відповідачем умов п. 8.2., п. 8.3. договору. Враховуючи обставини даної справи та порушення відповідачем умов договору щодо вчасної оплати, ТОВ «ОГТСУ» зобов`язаний сплатити на користь позивача 89 129,85 грн. - інфляційних втрат, відповідно до даних розрахунків.

Узагальнені доводи відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

ТОВ «Оператор ГТС України» надав відзив, в яком зазначає, що вважає апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п 3.3 договору оплата за цим договором проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт.

Згідно з п. 4.3 договору датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника.

У відповідності до п 5.1 договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 5.2 договору акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Тобто, підставою для здійснення оплати за договором є саме момент прийняття робіт (а саме засвідчення вказаного факту підписами представників обох сторін як це передбачено п. 5.1 договору), а не дата відповідного акту приймання виконаних робіт, як про це помилково зазначає позивач.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач неправильно визначив граничні дати оплати по договору, що у свою чергу мало наслідком здійснення помилкового розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такий висновок ґрунтувався на неправильному розумінні норм договору та неврахуванні положень пп. 3.3 та 5.1 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, усі акти приймання виконаних будівельних робіт надавались підрядником пізніше дати самих актів.

Проте, враховуючи положення п. 5.1. договору, а також те, що оплата була здійснена вчасно, позивач здійснив нарахування штрафних санкцій виходячи саме з дати акту, а не з дати підписання його уповноваженими представниками обох сторін, що є помилковим та невірним тлумачення норм договору.

Аналогічний механізм (алгоритм) розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат було застосовано позивачем і по іншим актам за договором (періодам), що також не узгоджується з положеннями договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що посилання позивача на п.12.9 Договору є необґрунтованим та безпідставним.

Також відповідач зазначає про правомірність висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру стягуваної пені.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 01.10.2024 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали свої пояснення по суті апеляційних скарг.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.11.2022 року між Оператором ГТС (замовник) та Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (підрядник) було укладено договір № / (далі - договір), за умовами якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язався на свій ризик надати послуги будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Ремонт МГ "ШДО-2" ДУ 1000 на дільниці км 96,200 - км 103,700 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття в межах обслуговування Дніпропетровського проммайданчика Запорізького ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору. Укладений договір та додатки до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.

Згідно пункту 1.2 укладеного договору склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними та кількісними характеристиками (завдання) (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2) та графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно із договірною ціною (додаток № 2), становить 77 213 400,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 12 868 900,00 грн. Ціна договору є твердою і не може змінюватися в ході його виконання, якщо інше не передбачено цим договором та чинним законодавством.

Пунктом 3.3 договору сторонами встановлено, що оплата за цим договором проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт.

При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Згідно пунктів 4.1, 4.3 договору сторони погодили, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 10 місяців з дати отримання від замовника письмового повідомлення про початок виконання робіт (допуск) з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною. Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника.

Місце виконання робіт (Об`єкт): МГ ШДО-2 км 96,2-км 103,7 Дніпропетровський ПМ (пункт 4.4 наведеної угоди).

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає їх замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

У випадку ненадання або надання підрядником замовнику неповного комплекту виконавчої документації, замовник набуває право не приймати та не оплачувати акти приймання виконаних робіт до моменту надання повного комплекту виконавчої документації.

Пунктами 6.18, 6.19 договору передбачено, що роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим договором. Замовник приймає повністю виконані (завершені) роботи. Невиконання, неналежне виконання, часткове виконання робіт підрядником, вважається невиконанням робіт в цілому.

За умовами пункту 13.1 договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 13.2 договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» посилалося на те, що на виконання умов договору воно виконало та передало замовнику передбачені цією угодою роботи загальною вартістю 62 243 193,64 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2022 року від 28.12.2022 року № 1 на суму 2 201 676,50 грн., за січень 2023 року від 31.01.2023 року № 1 на суму 5 243 053,66 грн., за березень 2023 року від 31.03.2023 року № 1 на суму 6 469 601,99 грн., за квітень 2023 року від 28.04.2023 року № 1 на суму 5 741 326,01 грн., за травень 2023 року від 31.05.2023 року № 1 на суму 10 342 176,35 грн., за липень 2023 року від 14.07.2023 року № 2 на суму 10 505 361,52 грн., за серпень 2023 року від 31.08.2023 року № 4 на суму 11 230 070,46 грн., за вересень 2023 року від 29.09.2023 року № 5 на суму 8 823 331,18 грн., за жовтень 2023 року від 03.10.2023 року № 6 на суму 1 686 595,97 грн., а також відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

Проте, в порушення умов договору відповідач своєчасно не оплатив виконані підрядником роботи, перерахувавши Товариству згідно з платіжними інструкціями від 17.02.2023 року № 115960 на суму 2 201 676,50 грн., від 07.03.2023 року № 121130 на суму 2 600 000,00 грн., від 07.03.2023 року № 121131 на суму 2 643 053,66 грн., від 12.05.2023 року № 140842 на суму 6 469 601,99 грн., від 27.06.2023 року № 153393 на суму 5 741 326,01 грн., від 25.07.2023 року № 161967 на суму 10 342 176,35 грн., від 29.08.2023 року № 173934 на суму 10 505 361,52 грн., від 24.10.2023 року № 191802 на суму 11 230 070,46 грн., від 02.11.2023 року № 194860 на суму 8 823 331,18 грн., від 07.11.2023 року № 196425 на суму 1 686 595,97 грн. грошові кошти в загальному розмірі 62 243 193,64 грн. з простроченням передбачених договором строків оплати робіт, допустивши таким чином неналежне виконання своїх договірних обов`язків.

Зважаючи на несвоєчасну оплату Оператором ГТС виконаних позивачем робіт, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із замовника 94 597,07 грн. пені, 259,15 грн. 0,01 % річних та 89 129,85 грн. інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (частина 1 статті 838 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (частина 2 статті 844 Цивільного кодексу України).

За умовами частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 Цивільного кодексу України).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 10.11 Договору сторони погодили, що на суму боргу за порушення строку здійснення платежів нараховується 0,01 % річних від простроченої суми.

Виходячи із положень норми статті 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти вимог позивача, Оператор ГТС посилався на те, що підставою для здійснення оплати за укладеним між сторонами договором є саме момент прийняття робіт - засвідчення вказаного факту підписами представників обох сторін, як це передбачено пунктом 5.1 означеного правочину, а не дата відповідного акту приймання виконаних робіт. Разом із тим, усі спірні у даній справі акти приймання виконаних будівельних робіт надавались підрядником пізніше дати самих актів. З огляду на викладене, позивач, на думку Оператора ГТС, неправильно визначив граничні дати оплати робіт за договором, що, у свою чергу, мало наслідком здійснення помилкового розрахунку заявлених до стягнення сум, зокрема, відсотків річних та інфляційних втрат.

З огляду на наведені заперечення відповідача, суд звертає увагу на таке.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 3.3 договору оплата за цим договором проводиться замовником протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт.

Відповідно до пункту 4.3 означеної угоди датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору.

Умовами розділу 5 договору встановлено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає їх замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

У пункті 12.1 договору сторони домовилися про те, що з метою виконання умов договору будуть здійснювати обмін документами, як електронними документами у розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - електронні документи). Під "обміном електронними документами" сторони розуміють їх створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, підписання, використання тощо за допомогою Системи електронного документообігу, що визначена у пункті 12.6 договору.

У пункті 12.6 договору сторони дійшли згоди здійснювати обмін електронними документами, у тому числі створювати, пересилати та підписувати електронні документи із застосуванням визначеної у цьому пункті договору системи, яка забезпечує обмін електронними документами (далі - Система електронного документообігу): комп`ютерна програма "Система зовнішнього обігу електронних документів "DEALS", та відповідно до положень Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з пунктом 12.9 договору первинний електронний документ (акт виконаних робіт/наданих послуг, видаткова накладна тощо) складається в момент здійснення господарської операції. Дата складання, зазначена як обов`язковий реквізит в первинному електронному документі, вважається датою належним чином оформленого первинного документа для цілей бухгалтерського та податкового обліку, за умови його підписання стороною, яка отримала цей електронний документ. Датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ та складання податкової накладної буде вважатися дата складання первинного документа, який містить відомості про господарську операцію, незалежно від дати накладання сторонами КЕП.

Пунктом 12.10 означеної угоди передбачено, що у випадку, коли у договорі не встановлено строків підписання конкретного електронного документа, сторони погодили, що строк підписання такого документа у порядку, визначеному Договором, становить 5 (п`ять) робочих днів з дати отримання електронного документа. У разі непідписання стороною електронного документа у строки, визначені відповідно до цього пункту Договору, та ненадання мотивованої відмови у такий строк, електронний документ вважається підписаним такою стороною без зауважень. Мотивована відмова від підписання електронного документа надсилається через систему електронного документообігу з використанням механізму відхилення електронного документа.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами виконання позивачем передбачених договором робіт сторонами підписано електронними підписами наступні акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3:

1) акт № 1 за грудень 2022 року від 28.12.2022 року на суму 2 201 676,50 грн. і довідку від 28.12.2022 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2022 року на загальну суму 2 201 676,50 грн. підписано підрядником 28.12.2022 року, замовником - 29.12.2022 року;

2) акт № 1 за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 5 243 053,66 грн. і довідку від 31.01.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2023 року на загальну суму 5 243 053,66 грн. підписано підрядником 31.01.2023 року, замовником - 01.02.2023 року;

3) акт № 1 за березень 2023 року від 31.03.2023 року на суму 6 469 601,99 грн. і довідку від 31.03.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2023 року на загальну суму 6 469 601,99 грн. підписано підрядником 05.04.2023 року, замовником - 07.04.2023 року;

4) акт № 1 за квітень 2023 року від 28.04.2023 року на суму 5 741 326,01 грн. і довідку від 28.04.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2023 року на загальну суму 5 741 326,01 грн. підписано підрядником 08.05.2023 року, замовником - 10.05.2023 року;

5) акт № 1 за травень 2023 року від 31.05.2023 року на суму 10 342 176,35 грн. і довідку від 31.05.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2023 року на загальну суму 10 342 176,35 грн. підписано підрядником 08.06.2023 року, замовником - 12.06.2023 року;

6) акт № 2 за липень 2023 року від 14.07.2023 року на суму 10 505 361,52 грн. підписано підрядником 14.07.2023 року, замовником - 26.07.2023 року; довідку від 31.07.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2023 року на загальну суму 17 213 147,33 грн. підписано підрядником 07.08.2023 року, замовником - 11.08.2023 року;

7) акт № 4 за серпень 2023 року від 31.08.2023 року на суму 11 230 070,46 грн. і довідку від 31.08.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2023 року на загальну суму 11 230 070,46 грн. підписано підрядником 07.09.2023 року, замовником - 12.09.2023 року;

8) акт № 5 за вересень 2023 року від 29.09.2023 року на суму 8 823 331,18 грн. підписано підрядником 10.10.2023 року, замовником - 11.10.2023 року; довідку від 29.09.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2023 року на загальну суму 8 823 331,18 грн. підписано підрядником 11.10.2023 року, замовником - 12.10.2023 року;

9) акт № 6 за жовтень 2023 року від 03.10.2023 року на суму 1 686 595,97 грн. підписано підрядником 09.10.2023 року, замовником - 11.10.2023 року; довідку від 03.10.2023 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2023 року на загальну суму 1 686 595,97 грн. підписано підрядником 11.10.2023 року, замовником - 12.10.2023 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також зважаючи на положення Договору щодо строку оплати замовником робіт з моменту їх прийняття (пункт 3.3 Договору), якою є дата їх прийняття саме замовником (пункт 4.3 Договору), суд дійшов висновку про те, що 30-денний строк оплати робіт слід обраховувати з дати підписання відповідних актів саме замовником (Оператором ГТС).

При цьому, посилання позивача на положення пункту 12.9 Договору, за якими дата складання, зазначена як обов`язковий реквізит в первинному електронному документі, вважається датою належним чином оформленого первинного документа для цілей бухгалтерського та податкового обліку, за умови його підписання стороною, яка отримала цей електронний документ, оцінюються судом критично, оскільки наведений пункт укладеної між сторонами угоди не регулює відносини щодо строку оплати актів виконаних робіт, а лише фіксує дату документу для цілей бухгалтерського і податкового обліку, а також дату виникнення податкового зобов`язання з ПДВ.

Тотожного висновку щодо порядку обрахунку строку виконання Оператором ГТС взятого на себе зобов`язання з оплати виконаних підрядником робіт дійшов господарський суд міста Києва у рішенні від 27.11.2023 року, залишеному без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 року, при розгляді справи № 910/13391/23 за позовом Товариства до Оператора ГТС про стягнення заборгованості у розмірі 447 272,26 грн. (штрафних санкцій та компенсаційних виплат), яка виникла у відповідача на підставі аналогічного за змістом договору №/.

Згідно частини 2 статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до частини першої статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Таким чином, враховуючи строк оплати, передбачений договором з дати підписання актів відповідачем, а також зважаючи на 5-денний строк на підписання акту та положення статей 252-255 Цивільного кодексу України, Оператор ГТС зобов`язаний був оплатити вартість робіт у такі строки:

1) вартість робіт за актом № 1 за грудень 2022 року від 28.12.2022 року на суму 2 201 676,50 грн. - до 30.01.2023 року включно;

2) вартість робіт за актом № 1 за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 5 243 053,66 грн. - до 02.03.2023 року включно;

3) вартість робіт за актом № 1 за березень 2023 року від 31.03.2023 року на суму 6 469 601,99 грн. - до 08.05.2023 року включно;

4) вартість робіт за актом № 1 за квітень 2023 року від 28.04.2023 року на суму 5 741 326,01 грн. - до 09.06.2023 року включно;

5) вартість робіт за актом № 1 за травень 2023 року від 31.05.2023 року на суму 10 342 176,35 грн. - до 12.07.2023 року включно;

6) вартість робіт за актом № 2 за липень 2023 року від 14.07.2023 року на суму 10 505 361,52 грн. - до 25.08.2023 року включно;

7) вартість робіт за актом № 4 за серпень 2023 року від 31.08.2023 року на суму 11 230 070,46 грн. - до 12.10.2023 року включно;

8) вартість робіт за актом № 5 за вересень 2023 року від 29.09.2023 року на суму 8 823 331,18 грн. - до 10.11.2023 року включно;

9) вартість робіт за актом № 6 за жовтень 2023 року від 03.10.2023 року на суму 1 686 595,97 грн. - до 10.11.2023 року включно.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на дати здійснення відповідачем оплат суми боргу, обґрунтованою сумою 0,01 % річних, що підлягає стягненню з Оператора ГТС на користь позивача за порушення умов договору, за обрахунком суду є 124,53 грн., з яких: 10,25 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за грудень 2022 року від 28.12.2022 року на суму 2 201 676,50 грн. у період з 01.02.2023 року по 16.02.2023 року; 5,75 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 5 243 053,66 грн. у період з 03.03.2023 року по 06.03.2023 року; 5,32 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за березень 2023 року від 31.03.2023 року на суму 6 469 601,99 грн. у період з 09.05.2023 року по 11.05.2023 року; 26,74 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за квітень 2023 року від 28.04.2023 року на суму 5 741 326,01 грн. у період з 10.06.2023 року по 26.06.2023 року; 34,00 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за травень 2023 року від 31.05.2023 року на суму 10 342 176,35 грн. у період з 13.07.2023 року по 24.07.2023 року; 8,63 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 2 за липень 2023 року від 14.07.2023 року на суму 10 505 361,52 грн. у період з 26.08.2023 року по 28.08.2023 року; 33,84 грн. - проценти річні, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 4 за серпень 2023 року від 31.08.2023 року на суму 11 230 070,46 грн. у період з 13.10.2023 року по 23.10.2023 року.

Крім того, належною до стягнення з відповідача сумою інфляційних втрат, враховуючи встановлені судом дійсні періоди прострочення відповідача (які становлять більше 15 днів), є 61 342,35 грн., з яких: 15 411,74 грн. - інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за грудень 2022 року від 28.12.2022 року на суму 2 201 676,50 грн.; 45 930,61 грн. - інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за квітень 2023 року від 28.04.2023 року на суму 5 741 326,01 грн.

За таких обставин, стягненню з Оператора ГТС на користь позивача підлягає 0,01 % річних за порушення умов договору в розмірі 124,53 грн. та інфляційні втрати в сумі 61 342,35 грн., тоді як у задоволенні вимог Товариства про стягнення із замовника 134,62 грн. 0,01 % річних та 27 787,50 грн. інфляційних втрат за цією угодою слід відмовити.

Крім того, зважаючи на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач також просив суд стягнути з Оператора ГТС 94 597,07 грн. пені, нарахованої на відповідні суми прострочених платежів за договором по кожному акту приймання виконаних будівельних робіт окремо у період з 28.01.2023 року по 06.11.2023 року, згідно з наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Визначення поняття "пеня" міститься у частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пункту 10.10 Договору при несвоєчасній оплаті виконаних робіт за Договором замовник сплачує на користь підрядника пеню у розмірі 0,01 % від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У той же час, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені також не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущених аналогічних методологічних помилок при визначенні початкових дат періодів прострочення та кількості днів за відповідні періоди прострочення, що призвело до заявлення суми вказаної неустойки у завищеному розмірі.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з Оператора ГТС на користь позивача за порушення умов Договору, за обрахунком суду є 45 456,50 грн., з яких: 3 742,85 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за грудень 2022 року від 28.12.2022 року на суму 2 201 676,50 грн. у період з 01.02.2023 року по 16.02.2023 року; 2 097,22 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 5 243 053,66 грн. у період з 03.03.2023 року по 06.03.2023 року; 1 940,88 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за березень 2023 року від 31.03.2023 року на суму 6 469 601,99 грн. у період з 09.05.2023 року по 11.05.2023 року; 9 760,25 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за квітень 2023 року від 28.04.2023 року на суму 5 741 326,01 грн. у період з 10.06.2023 року по 26.06.2023 року; 12 410,61 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 1 за травень 2023 року від 31.05.2023 року на суму 10 342 176,35 грн. у період з 13.07.2023 року по 24.07.2023 року; 3 151,61 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 2 за липень 2023 року від 14.07.2023 року на суму 10 505 361,52 грн. у період з 26.08.2023 року по 28.08.2023 року; 12 353,08 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату робіт за актом № 4 за серпень 2023 року від 31.08.2023 року на суму 11 230 070,46 грн. у період з 13.10.2023 року по 23.10.2023 року.

Тобто, обґрунтованою до стягнення з Оператора ГТС на користь позивача є пеня за порушення умов договору в розмірі 45 456,50 грн., тоді як у задоволенні вимог Товариства про стягнення із замовника 49 140,57 грн. цієї штрафної санкції слід відмовити за необґрунтованістю.

Разом із тим, як було зазначено вище, у запереченнях від 18.03.2024 року № ТОВВИХ-24-4220 Оператор ГТС на підставі статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України просив суд зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми пені на 100 %.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає таке.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

За частинами 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Так, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року в справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року в справі № 916/553/19.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Отже, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Мотивуючи клопотання про зменшення пені, відповідач посилався, зокрема, на те, що під час експлуатації газотранспортної системи Оператор ГТС діє для забезпечення потреб держави Україна, у власності якої перебуває газотранспортна система. Забезпечення безпечної експлуатації ГТС та транспортування нею природного газу (у тому числі балансування ГТС) потребує значних зусиль і коштів. У той же час, згідно з бухгалтерською довідкою від 25.12.2023 року, станом на 01.12.2023 року заборгованість перед Оператором ГТС замовників послуг по договорам транспортування природного газу з оплати по щодобових негативних небалансів за період з 01.01.2020 року по 30.11.2023 року складає 38 669 632 051,46 грн., та за оплати несанкціонованого відбору за період з 28.02.2023 року по 30.11.2023 року - 561 474 517,13 грн. Відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, за означений календарний рік збиток Оператора ГТС склав близько 6,4 мільярда гривень. Крім того, відповідач зазначав, що потенційне зупинення транспортування природного газу з огляду на вказані вище причини (наявність значної дебіторської заборгованості з боку замовників послуг природного газу, а також затримки виконання ремонтних робіт підрядниками і зобов`язань постачальниками) може мати наслідком неможливість здійснення транзиту газу через Україну до країн Європи, що в сукупності є реальною загрозою енергетичній безпеці України в цілому. Оператор ГТС також звернув увагу на те, що в умовах воєнного стану належне функціонування ГТС та можливість здійснювати транспортування (транзит) природного газу іноземним країнам вкрай важливе для економіки України.

Неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. При цьому законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У свою чергу, судом прийнято до уваги відсутність у матеріалах справи доказів понесення Товариством збитків, у зв`язку з допущеним відповідачем простроченням виконання його зобов`язань, а також враховано поведінку Оператора ГТС та ступінь виконання ним основного зобов`язання, яке виконано останнім у повному обсязі до звернення Товариства до суду з наведеним позовом та з незначним простроченням.

Таким чином, стягнення з Оператора ГТС заявленої суми пені у повному обсязі (який визнано судом обґрунтованим) може призвести до невиправданих негативних наслідків для відповідача як суб`єкта господарської діяльності та економіки України в цілому.

У той же час, судом взято до уваги й те, що позивач також має стратегічне значення для економіки і безпеки України, а зменшення заявленої останнім до стягнення пені на 100 % фактично призведе до звільнення Оператора ГТС від відповідальності за порушення останнім своїх договірних зобов`язань та нівелює сам інститут забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на вищевказане та з урахуванням інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про те, що в даному конкретному випадку є можливим часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 30 %. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Враховуючи вищевикладене, з Оператора ГТС на користь Товариства підлягає стягненню пеня у розмірі 31 819,55 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача решти нарахованої суми цієї штрафної санкції слід відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1035/24, за наведених скаржниками доводів апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України на апелянтів.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1035/24 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1035/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1035/24 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/1035/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 17.10.2024.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова