ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. Справа№ 910/18120/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Бондар Л.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 07.10.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВІННИЦЯГАЗ» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 (повний текст складено 22.04.2024)

у справі №910/18120/23 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ВІННИЦЯГАЗ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ»

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «ВІННИЦЯГАЗ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір транспортування природного газу № від 04.02.2020 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2, ч. 3 ст. 180 ГК України, оскільки його сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, ціну та умови, що визначені законом необхідними для договорів даного виду.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що АТ «Вінницягаз» не зверталось до ТОВ «Оператор ГТС України» із вимогою щодо укладення додатків № 1, № 2 до договору № від 04.02.2020. Виходячи зі змісту положень пунктів 2.3., 2.7. договору, визначається коли додатки № 1 та № 2 є обов`язковими та вказано, що додатки № 1 та № 2 можуть взагалі не укладатися, оскільки потужність може замовлятися на період однієї газової доби, що взагалі не потребує укладання відповідних додатків 1, 2.

Відповідач наголошує, що обов`язковій наявності у оператора газорозподільної системи, яким є АТ «Вінницягаз» укладеного договору транспортування природного газу з Оператором ГТС, що визначено положеннями пп. 27 п. 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №201 від 16.02.2017.

Відповідач стверджує, що наявність чи відсутність вказаних додатків 1 та 2 не є свідченням того, що договір є укладеним чи не є таким, оскільки, пункт 2.7 договору визначає, що вказані додатки можуть бути невід`ємною частиною договору у випадку їх підписання. При цьому, ні умови договору, ні положення Кодексу ГТС чи іншого нормативно-правового акту не визначають, що відсутність вказаних додатків свідчить про неукладеність договору.

Відповідач вважає, що відсутність в даному випадку додатків 1 та 2 до договору свідчить про те, що АТ «Вінницягаз» не скористалось правом замовлення гарантованої та/або переривчастої потужності чи потужності з обмеженнями.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/18120/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та при невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- Підписання додатків 1, 2, їх обов`язковість та невід`ємність до договору визначена чинним законодавством, і тому обставина їх відсутності у зв`язку з не підписанням чи неузгодженням між сторонами, є обставиною, що ставить під сумнів факт узгодження сторонами всіх істотних умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором.

Зміст Спірного Договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, а тому є підстави стверджувати, що сторонами взагалі не погоджено предмет договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 908/3104/19 від 22.06.2021.

Відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг унеможливлює виконання положень договору в частині порядку визначення вартості перевищення замовленої (договірної) потужності.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, має визначається виключно підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженням), яких сторонами не було укладено.

Позиція щодо необхідності наявності укладених додаткових угод та врегулювання спірних відносин саме договором, а не посиланням на чинні норми законодавства при цьому керуючись старим договором, викладена у постановах Верховного Суду №903/904/19 від 23.06.2020, № 915/2360/19 від 15.06.2021, № 908/3104/19 від 22.06.2021, № 904/2611/18 від 23.06.2021, № 903/973/19 від 04.08.2021.

Більш того, на розгляді Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебувала справа № 918/686/21, у якій перед Верховним Судом, зокрема, постало питання: чи є погодженими умови щодо надання послуг замовлення потужності та балансування за відсутності підписаних додатків 1 та 2 до договору транспортування природного газу.

Верховний Суд дійшов наступних висновків:

« 199. Відповідно до п. 1 гл. 7 розд. IX Кодексу ГТС доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої оператором ГТС. Доступ до потужності точок входу/виходу протягом доби надається на підставі укладеного договору транспортування та реномінації, підтвердженої оператором ГТС. Номінація/реномінація підтверджується оператором ГТС відповідно до гл. 1 цього розділу та вимог розд.XI цього Кодексу.

200. З наведеного вбачається, що укладення додатків 1 (розподіл потужності) та 2 (розподіл потужності з обмеженнями) є обов`язковими, крім випадків надання доступу на добу наперед та/або протягом доби, які надаються у разі подання замовником оператору ГТС відповідних номінації/реномінації.

208. Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням КМУ відповідно до ст.11 Закону «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора ГРМ) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором ГТС на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації (п.8.2 Договору транспортування).

209. Тобто замовник може отримувати послуги розподілу потужності лише у разі укладення відповідних додатків 1 та 2 або у разі, якщо доступ до потужності надається на добу наперед та/або протягом доби за умови подання замовником відповідних номінацій/реномінацій через інформаційну платформу в порядку, передбаченому розд.ХІ Кодексу ГТС. Подання номінації/реномінації фактично є достатньою для надання послуг транспортування (розподіл

потужності). Неподання номінації/реномінації унеможливлює надання оператором ГТС замовнику таких послуг.»

-в судовому засіданні було достеменно встановлено та визнавалося сторонами, щоДодатки 1 та 2 до Спірного договору не укладалися, номінації АТ «Оператор ГРМ» не подавалися, а тому й не могли бути підтвердженими, а також була відсутня будь-яка попередня оплата. Спірний Договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2, 3 ст. 180 ГК України, оскільки його сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, ціну та умови, що визначені законом необхідними для договорів даного виду. За таких обставин суд першої інстанції повинен був застосувати вимоги ч. 1 ст. 207 ГК України, ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України та визнати спірний договір недійсним

- оскаржуване рішення не може вважатись справедливим та неупередженим, оскільки судом першої інстанції були відхилені клопотання та доводи АТ «Оператор ГРМ» у той час, як подані Відповідачем пояснення, що повністю суперечили вимогам Закону та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, щодо замовлення потужності на період однієї газової доби, були прийняті до уваги, незважаючи на категоричні заперечення, чим порушено принцип змагальності, чим було допущено порушення норм процессуального права, а саме: ч. 1 ст. 2 та ч. 1-2 ст. 13 ГПК України.

- судом першої інстанції не було самостійно надано оцінку зібраним у справі, чим допущено порушення норм процесуального права, зокрема: ч. 1, ч. 3 ст. 86 ГПК України.

- оскаржуване рішення не відповідає вимогам п.1-4 ч.4 т.238 ГПК України, оскільки суд дійшов висновку, що після повного чи часткового виконання умов договору виключається можливість визнання його неукладеним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Гончаров С.А.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18120/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ВІННИЦЯГАЗ» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/18120/23.

23.05.2024 матеріали справи №910/18120/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та не зазначення відомостей щодо наявності чи відсутності зареєстрованого електронного кабінету Акціонерного товариства «ВІННИЦЯГАЗ» та його представника - адвоката Рогового Миколи Володимировича в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.

10.06.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.06.2024) на електронну пошту суду представником апелянта подано заяву про усунення недоліків, яка передана головуючому судді 21.06.2024 після виходу з відпустки.

До заяви долучено квитанцію №3253-3330-9483-1980 від 08.06.2024 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 220,80 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ВІННИЦЯГАЗ» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/18120/23, справу призначено до розгляду на 26.08.2024.

Судове засідання 26.08.2024 о 12:00 не відбулось у зв`язку із тривалою повітряною тривогою у місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 розгляд справи №910/18120/23 призначено на 07.10.2024.

10.07.2024 до матеріалів справи (документ сформовано в системі «Електронний суд») отримано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач заперечує доводи апелянта, оскаржуване рішення просить залишити без змін.

Явка представників сторін

Відповідач в судовому засіданні підтримав відзив на апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 07.10.2024 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

04.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі вступом у справу нового представника. До клопотання було долучено копію довіреності №Др-4-1223 від 27.12.2023 року, відповідно до якої адвокат АО Квантум» Гранцерт М.О. було уповноважено представляти інтереси позивача.

Вказане клопотання колегією суддів відхилено з підстав необґрунтованості, оскільки матеріали справи сформовані в системі «Електронний суд» та у представника позивача з 04.10.2023 було достатньо часу на ознайомлення з матеріалами справи, при наявності довіреності від 27.12.2023.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, відхилення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи як необґрунтованого, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 07.10.2024 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

04.02.2020 між Акціонерним товариством «ВІННИЦЯГАЗ» (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (далі - відповідач, оператор) укладено договір транспортування природного газу № (далі - договір), відповідно до якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Договір укладено відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497.

Відповідно до п. 2.3 договору обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4 договору).

За умовами п. 2.5 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Згідно п. 2.6 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед (п. 2.7.= договору).

Пунктом 5.1 договору визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Відповідно до п. 6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Відповідно п.п. 6.2, 6.3 Договору розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Згідно п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. 7.2, п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 8.1 договору вартість договірної потужності визначається виходячи з обсягу розподіленої потужності замовнику згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

У пунктах 11.1 - 11.2 визначено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Відповідно до п. 11.4. договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Цей договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Цей договір вважається продовженим па кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що за відсутності підписання додатку № 1 та додатку № 2 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 неможливо встановити вартість послуг договірної потужності, тобто неможливо встановити таку істотну умову, як ціна договору.

Позивач вважає, що оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, спірний договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2, ч. 3 ст. 180 ГК України, у зв`язку з чим, посилаючись на ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, саме позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Взаємовідносини між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, пов`язані з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з ГТС до ГРМ, регулюються укладеним між ними договором на транспортування природного газу, який укладається за формою Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі - типовий договір транспортування природного газу), технічною угодою та відповідно до вимог Кодексу ГТС (абз. 3 п. 2 розділу VI Кодексу ГРМ).

Як встановлено судом, договір транспортування природного газу № від 04.02.2020 відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497.

Положеннями статей 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

У ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Дослідивши зміст договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 судом встановлено, що укладений між сторонами договір відповідає формі, затвердженій Типовим договором транспортування природного газу (відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору, позивач посилався на те, що при укладенні договору сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме ціну договору, оскільки сторонами не підписано додатки № 1 та № 2 до договору щодо вартості послуг договірної потужності.

Судом встановлено, що додатки №1, №2 до договору сторонами не укладалися.

З пунктів 1 та 9 гл.1 розд. VIII Кодексу ГТС вбачається, що договір транспортування природного газу передбачає можливість надання Оператором ГТС замовнику таких видів послуг: 1) доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; 2) замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; 3) вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

У п.2 гл.2 розд. ІХ Кодексу ГТС передбачено, що у договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються: точки входу та / або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); строк, на який потужність була розподілена.

Відповідно до змісту спірного договору, останній містить розд. ІІ "Предмет договору", у п.2.1 якого зазначено, що за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка №1 до цього Договору (розподіл потужності) та / або додатка №2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Відповідно до п.2.7 договору додаток №1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та / або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та / або протягом доби. Додаток №2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та / або протягом доби. Додаток №3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору ГТС здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (п.2.5 договору).

Пунктом 2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС передбачено, що доступ до потужності надається Оператором ГТС на такі періоди: річний, квартальний, місячний, на добу наперед, протягом доби.

При цьому на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності (пп.4 п.2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС).

Протягом доби - потужність визначеного обсягу, яка доступна з певного часу протягом газової доби і до часу закінчення газової доби з постійним потоком. При цьому одиниця виміру потужності протягом доби - тис куб. м/добу (пп.5 п.2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.7 розд. IX Кодексу ГТС доступ до потужності точок входу / виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої Оператором ГТС. Доступ до потужності точок входу / виходу протягом доби надається на підставі укладеного договору транспортування та реномінації, підтвердженої Оператором ГТС. Номінація / реномінація підтверджується Оператором ГТС відповідно до гл.1 цього розділу та вимог розд. XI цього Кодексу.

Таким чином, укладення додатків №1 (розподіл потужності) та №2 (розподіл потужності з обмеженнями) є обов`язковими, крім випадків надання доступу на добу наперед та / або протягом доби, які надаються у разі подання замовником Оператору ГТС відповідних номінації / реномінації.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Відповідно до п.1 гл.1 розд.ХІ Кодексу ГТС номінації подаються замовниками послуг транспортування на відповідну добу в розрізі кожної точки входу / виходу. Номінація / реномінація надається через інформаційну платформу Оператора ГТС (п.7 гл.1 розд.ХІ Кодексу ГТС).

Номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

Реномінація - заявка на зміну підтвердженої номінації (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

Інформація, що міститься в номінації, попередньо погоджується Оператором ГТС в порядку, визначеному розд. ХІ Кодексу ГТС, та є достатньою для надання послуг транспортування. Неподання номінації унеможливлює надання Оператором ГТС замовнику послуг транспортування.

Вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком №1 до цього Договору (розподіл потужності) та / або додатком №2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та / або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (п.8.1 Договору).

При цьому, п.8.2 договору передбачає, що вартість договірної потужності замовника, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до ст.11 Закону "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця (відповідно до формули, визначеної Договором).

Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до ст.11 Закону "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана Оператором ГТС на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації (п.8.2 Договору).

Тобто замовник може отримувати послуги розподілу потужності лише у разі укладення відповідних додатків №1 та №2 або у разі, якщо доступ до потужності надається на добу наперед та / або протягом доби за умови подання замовником відповідних номінацій / реномінацій через інформаційну платформу в порядку, передбаченому розд. ХІ Кодексу ГТС. Подання номінації / реномінації фактично є достатньою для надання послуг транспортування (розподіл потужності). Неподання номінації / реномінації унеможливлює надання Оператором ГТС замовнику таких послуг.

Договір пов`язує оплату послуг розподілу потужності у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби з обсягами, вказаними у номінації / реномінації, що подається замовником Оператору ГТС з обов`язковою передоплатою в розмірі вартості послуги доступу до потужності, яку замовник сам визначив в поданій Оператору ГТС номінації.

При цьому розрахунок вартості такої послуги здійснюється з урахуванням тарифу, встановленого Регулятором для відповідних точок входу та виходу, а не умовами договору чи додатками №1 та №2 до нього (що прямо передбачено пунктами 7.1 та 8.2 Договору).

Отже, укладання додатку №1 та № 2 до договору є необхідним у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчатої потужності або потужності з обмеженням, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №921/184/21 зробила висновок, що виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем недосягнення в належній формі згоди щодо істотних умов укладеного договору.

Поряд з тим, відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №921/184/21 відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 зі справи № 922/189/18.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

За загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11).

У п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв`язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п`ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність.

Таким чином, непогодження сторонами істотних умов договору не може бути підставою для визначення, що зміст спірного договору суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України), оскільки відсутність у договорі істотної умови свідчить про його неукладеність, а не про недійсність.

Використання оператором газорозподільної системи, яким є АТ «Вінницягаз», природного газу на виробничо-технологічні витрати відбувається на постійній основі і величина використаних замовником (Оператором ГРМ) послуг транспортування обсягів потужності точок входу/ виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування, відповідно, АТ «Вінницягаз» беззаперечно отримує від Оператора ГТС послуги з розподілу потужності, обсяги яких дорівнюють величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів вказаного Оператора ГРМ у відповідні звітні періоди. І вказаний факт відбувається незалежно від наявності факту подачі вказаним Оператором ГРМ номінацій на той чи інший газовий період.

Типовий договір транспортування природного газу від 04.02.2020 № , укладений між ТОВ «Оператор ГТС України» та АТ «Вінницягаз» відповідає умовам чинного законодавства України, умовам типового договору транспортування природного газу, затвердженого 30.09.2015 постановою №2497, зареєстрований Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828 (із відповідними змінами і доповненнями), а відтак відсутні правові підстави для визнання договору транспортування природного газу недійсним.

Позивачем, в порядку приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не було доведено наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання недійсним договору згідно частини 1 статті 203, статті 215 Цивільного кодексу України

Доводи та міркування скаржника під час апеляційного перегляду прийнятого у справі рішення взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у мотивувальній частині постанови, однак не спростовують та не впливають на прийняття рішення у даному спорі, належно оцінені та обгрунтовано відхилені під час судового розгляду та апеляційного перегляду у справі, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги позивача належить відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ВІННИЦЯГАЗ» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/18120/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/18120/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ВІННИЦЯГАЗ».

4. Матеріали справи №910/18120/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 22.10.2024 після виходу судді Хрипуна О.О. з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

О.О. Хрипун