УХВАЛА

м. Київ

15.10.2024Справа № 757/57102/17-ц

За позовом ОСОБА_1

до: 1. Національного банку України

2. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про розірвання договорів поруки,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Юхименко М.П.

Від відповідача-1: Колосюк С.Л .

Від відповідача-2: Трембач О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Національного банку України та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання незаконними дії відповідачів щодо стягнення заборгованості за припиненими договорами поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року.

Пізніше, 06.03.2018 позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд розірвати договори поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рамках заходів, спрямованих на погашення кредитів рефінансування, позивач, як акціонер та член наглядової ради, надав особисту поруку за зобов`язаннями ПАТ "КБ "Приватбанк", укладаючи спірні договори. Відповідно до рішення Національного банку України №498-рш/БТ від 18.12.2016 ПАТ "КБ "Приватбанк" визнано неплатоспроможним, а внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 961 "Про деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи" належні позивачу акції, в порушення ст. ст. 8, 41 Конституції України було конфісковано і 100% власником банку стала держава в особі Міністерства фінансів України.

Позивач вказував на наявність підстав для розірвання договорів відповідно до ст. ст. 651, 652 ЦК України, оскільки конфіскація акцій банку є істотною зміною обставин, оскільки якщо б на момент укладення договорів поруки позивачу було відомо, що акції прибуткового банку будуть конфіскованими, він ніколи б не поручився за державний банк.

Позивач зазначав, що не міг впливати на фактичну конфіскацію належного йому майна, тобто зміна обставин у вигляді націоналізації зумовлена причинами, які він, як акціонер, не міг усунути при всій турботливості та обачності; виконання договорів порушить співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки кредитор та боржник за кредитним договором поєднались в одній особі - державі, і подальше виконання кредитних договорів залежить від держави, що призводить до дискримінації поручителя; договором поруки та звичаями ділового обороту не передбачено, що ризик зміни обставин у вигляді націоналізації несе позивач.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.05.2024 апеляційні скарги Національного банку України, Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 скасовано, провадження у справі закрито.

11.06.2024 від позивача надійшла заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2024 справу №757/57102/17-ц передано за встановленою юрисдикцією до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 справу передано на розгляд судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №757/57102/17-ц, її розгляд вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.07.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Ващенко Т.М. у відпустці, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 підготовче засідання призначено на 15.08.2024.

15.07.2024 до суду від Національного банку України надійшов відзив на позовну заяву.

16.07.2024 Акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" подано відзив на позовну заяву.

17.07.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 13.07.2024 про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

19.07.2024 Акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

15.08.2024 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.09.2024.

Судове засідання, призначене на 05.09.2024, не відбулося у зв`язку із затяжною повітряною тривогою та складною транспортною ситуацією в м. Києві, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 15.10.2024.

У судовому засіданні 15.10.2024 представники позивача та відповідача-2 підтримали власні клопотання про закриття провадження у справі, представник відповідача-1 проти закриття провадження у справі не заперечував.

15.10.2024 суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази та, по виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частину даної ухвали.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про розірвання договорів поруки №19/П від 27 травня 2016 року, №19-1/П від 27 травня 2016 року, №54/П від 27 травня 2016 року, №120-1/П від 05 серпня 2016 року, №7/П від 28 квітня 2016 року, №26/П від 28 квітня 2016 року, №10-1/П від 11 серпня 2016 року, на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовами до Національного банку України та Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про:

- визнання недійсним кредитного договору №19 від 24.10.2008, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 11.10.2008 № 319;

- визнання недійсним договору поруки №19/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №19 від 24.10.2008;

- визнання недійсним кредитного договору № 19 від 03.03.2009, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 25.02.2009 № 92/БТ "Про надання кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки № 19-1/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 19 від 03.03.2009;

- визнання недійсним кредитного договору № 54 від 02.10.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 № 562/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності", зі змінами від 25.09.2014 № 605/БТ, від 02.10.2014 № 618/БТ;

- визнання недійсним договору поруки № 54/П від 27.05.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 54 від 02.10.2014;

- визнання недійсним кредитного договору № 120 від 05.12.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 № 791/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки №120-1/П від 05.08.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 120 від 05.12.2014;

- визнання недійсним кредитного договору № 10 від 20.02.2015, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на виконання постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 № 119/БТ "Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності";

- визнання недійсним договору поруки №10-1/П від 11.08.2016, укладеного між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 10 від 20.02.2015.

Постановою Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.04.2024 у справі № 910/5172/19 в позові відмовлено.

Верховний Суд в означеній постанові встановив, що: "За обставинами цієї справи спірні договори поруки № 19/П від 27.05.2016, № 19-1/П від 27.05.2016, № 54/П від 27.05.2016, № 10-1/П від 11.08.2016, № 120-1/П від 05.08.2016 зі сторони Національного банку України підписано головою Національного банку України Гонтарєвою В.О., зі сторони Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" Дубілетом О.В., крім договору поруки № 10-1/П від 11.08.2016, який зі сторони Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" підписано першим заступником голови правління Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" Яценком В.А., а також безпосередньо ОСОБА_1 .

Стверджуване перевищення посадовими особами Національного банку України меж своїх повноважень могло порушити лише права Національного банку України, а не позивача, що є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині.

Натомість у цій справі встановлено послідовне укладення Національним банком України з Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" кредитних договорів, договорів на їх забезпечення, зокрема договорів поруки, за якими поручителем виступив позивач, а також цілого ряду додаткових угод до спірних кредитних договорів, якими змінювались загальний розмір кредиту, процентна ставка, графіки погашення кредитної заборгованості тощо, що свідчить про схвалення цих правочинів їх учасниками. Також на виконання цих кредитних договорів Національним банком України були надані Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" кредитні кошти, які останнім повернуті у повному обсязі під час розгляду цієї справи, тобто фактично оспорювані кредитні договори виконані їх сторонами у повному обсязі".

За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

При цьому суд наголошує, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає в такому разі договір. Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання договору господарському суду належить пересвідчитись (шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи) у чинності такого договору.

Така правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 07.06.2023 у справі № 922/3397/20.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що обставини припинення кредитних договорів, у забезпечення виконання яких і були укладені договори поруки №19/П, №19-1/П, №54/П від 27.05.2016, №120-1/П від 05.08.2016, №7/П, №26/П від 28.04.2016, №10-1/П від 11.08.2016, виконані їх сторонами у повному обсязі. Відтак основні зобов`язання за кредитними договорами припинені їх належним виконанням, а отже, припинені й зобов`язання за договорами поруки, як то передбачено ст. 559 ЦК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на встановлені вище обставини суд дійшов висновку про відсутність чинних на час розгляду даної справи договорів поруки, про розірвання яких позивачем пред`явлено позов, у зв`язку із чим провадження у даній справі належить закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд встановив наступне.

Відповідно до цієї норми закону, господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Пунктами 2, 4, 5 ч. 1 ст. 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

- є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п. 2);

- є рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, прийняте в межах його компетенції в Україні щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого документа на примусове виконання такого рішення (п. 4);

- є рішення суду іноземної держави або міжнародного комерційного арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п. 5).

Водночас суд встановив відсутність у даному випадку такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет (яким є розірвання договорів поруки) і з тих самих підстав, як і відповідних рішень третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або суду іноземної держави.

Відтак суд встановив відсутність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України підстав для закриття провадження у справі.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд повертає суму судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У зв`язку із відсутністю відповідного клопотання, суд не вирішує наразі питання про повернення позивачу судового збору з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №757/57102/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договорів поруки.

Ухвала набрала законної сили 15.10.2024 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 21.10.2024.

Суддя Т.М. Ващенко