ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2918/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Угренчук Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 298 503,89 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Угренчук Ольги Володимирівни про стягнення 298 503,89 грн, з яких: 174 187,23 грн заборгованості по тілу кредиту, 118 049,06 грн заборгованості по відсотках, 6 267,60 грн пені.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, укладеним на підставі заяви-договору № ID8523725 від 16.09.2020 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК».

Зазначає, що кредитні кошти відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в кредитному договорі та заяві.

Наголошує, що умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені Графіком погашення кредиту строки не повернуті. Як наслідок, станом на 10.06.2024 року заборгованість відповідача згідно розрахунку позивача становить: 174 187,23 грн заборгованість по тілу кредиту; 118 049,06 грн заборгованість по відсотках; 6 267,60 грн пеня.

Ухвалою від 08.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2918/24, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.08.2024, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подачі до суду.

Протокольною ухвалою від 07.08.2024 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 01.10.2024 та визнав обов`язковою явку представника позивача у судове засідання з метою надання пояснень щодо запропонованого позивачем розрахунку заборгованості по відсоткам за кредитним договором.

02.09.2024 представник позивача звернувся до суду із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 30.09.2024.

01.10.2024 суд, заслухавши пояснення представника позивача, оголосив протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 21.10.2024.

У судове засідання, яке було призначено на 21.10.2024, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому суд враховує, що у позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, явку повноважного представника у судове засідання не забезпечила.

У зв`язку з тимчасовою окупацією території Чаплинської селищної територіальної громади про розгляд даної справи відповідач повідомлялась в порядку ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" - шляхом розміщення оголошень (ухвал суду) на офіційному сайті Судової влади України.

За приписами ч.ч. 1, 4, 9 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

З урахуванням вищевикладеного, суд виснував про можливість відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

21.10.2024 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

24.01.2020 Фізична особа-підприємець Угренчук Ольга Володимирівна підписала шляхом накладення електронного підпису Анкету-заяву про надання кредиту фізичній особі-підприємцю, в якій надала свої реєстраційні дані як позичальника, інформацію про бажану суму кредиту, строк та ціль кредитування, а також відомості про тип та місце ведення свого бізнесу (а.с. 24-25).

Про підписання Анкети-заяви шляхом накладення електронного підпису свідчить Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 28.06.2024 (а.с. 26).

16.09.2020 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Фізичною особою-підприємцем Угренчук Ольгою Володимирівною як позичальником було укладено Заяву-договір № ID8523725 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»), відповідно до умов якого Банк зобов`язався за умови наявності вільних коштів надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Дата підписання Заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох Сторін вважається датою укладання Договору (пункт 4.5 Заяви-договору).

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронноцифрового підпису та/або підтверження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

У якості підтвердження підписання Банком та відповідачем Заяви-договору позивач надав до матеріалів справи протокол створення та перевірки електронного підпису від 24.11.2023 (а.с. 31).

Згідно з п. 1.2. Заяви-договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку.

Розділом 2 Заяви-договору передбачено умови надання кредиту, а саме: розмір кредиту 200 000,00 грн; валюта кредиту гривня; розмір процентної ставки за користування кредитом 34 % річних.

Пунктом 2.4. Заяви-договору визначено терміни і порядок погашення кредиту. Так, погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, числа в яке було укладено договір.

Погашення ануїтентного платежу здійснюється в день згідно графіку погашення кредиту (календарного числа дати укладення договору).

У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів, сплачених позичальником, зараховується банком в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно графіку, сума, яка лишилася після сплати планового платежу, перераховується на погашення заборгованості (тіла кредиту) позичальника за кредитом шляхом коригування останнього ануїтентного платежу.

Розмір останнього ануїтентного платежу (останніх платежів) може відрізнятися від розміру ануїтентного платежу, встановленого згідно умов договору (графіку погашення кредиту) і буде становити суму фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх ануїтентних платежів.

Відповідно до п. 18.2.2.2.5 Правил, Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту для виконання зобов`язань з погашення Кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках Клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за Кредитом, Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі "ТАС24 Бізнес" (п/п 2.4.4. п. 2.4. Заяви-договору).

Строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору (п. 2.7. Заяви-договору).

Згідно з п. 3.1. Заяви-договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту.

За умовами п. 3.2 Заяви-договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7 цього договору.

У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п. 3.3. Заяви-договору).

Згідно п. п. 4.1, 4.2., цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" та Цінові параметри продукту є кредитним договором. Цей договір є договором приєднання у визначенні статті 634 ЦК України.

У матеріалах справи наявний Додаток 1 до Заяви-договору Графік погашення кредиту (а.с. 29-30).

16.09.2020 позивач перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 200 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 74).

Згідно із запропонованим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 23), станом на 10.06.2024 за відповідачем рахується наступна заборгованість по кредитному договору:

- заборгованість по тілу кредиту 174 187,23 грн;

- заборгованість по відсоткам 118 049,06 грн;

- пеня 6 267,60 грн.

Окрім того, з розрахунку вбачається, що починаючи з 01.06.2021 відповідач припинив здійснювати розрахунки по кредитному договору.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Господарські зобов`язання також можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності з ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відтак, укладений між банком та відповідачем договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Як встановлено судом, відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів в обумовлені графіком строки за вказаним договором не виконував, що підтверджується наданими позивачем виписками по рахунку та розрахунком заборгованості.

Жодних доказів, які б підтверджували повне погашення відповідачем заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та відсотками за кредитним договором до суду не надано, у зв`язку з чим суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 174 187,23 грн заборгованості по тілу кредиту та 118 049,06 грн заборгованості по відсоткам.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення пені суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Так, згідно з п. 3.3. Заяви-договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, починаючи з 19.10.2020, допускав порушення зобов`язань зі своєчасного погашення кредитної заборгованості з урахуванням узгодженого графіку, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача у цій справі пеню, розмір якої згідно розрахунку становить 6 267,60 грн.

Період нарахування пені з 19.10.2020 по 24.02.2022.

Однак, відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 8 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України встановлено з 12.03.2020 карантин, який завершився 01.07.2023 (постанова Кабінету Міністрів від 27.06.2023 року № 651), суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 позичальників звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів, відтак відповідач за прострочення повернення кредиту в період з 19.10.2020 по 24.02.2022, тобто під час встановленого на території України карантину, звільнений від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів.

При цьому, при вирішенні питання щодо застосування у спірних відносинах норми закону щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати на користь банку пеню за прострочення повернення кредиту, починаючи саме з дати початку запровадження карантину, суд керується загальними засадами цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, а також виходить з того, що в спірних відносинах має місце обставина застосування акту законодавства, яким пом`якшується цивільна відповідальність відповідача.

З огляду на вказане, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд частково задовольняє позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до Фізичної особи-підприємця Угренчук Ольги Володимирівни та приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 174 187,23 грн заборгованості по тілу кредиту та 118 049,06 грн заборгованості по відсоткам. У задоволенні вимог в частині стягнення пені у розмірі 6 267,60 грн суд відмовляє.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд покладає на відповідача 3 506,84 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) до Фізичної особи-підприємця Угренчук Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 298 503,89 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Угренчук Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) 174 187,23 грн заборгованості по тілу кредиту, 118 049,06 грн заборгованості по відсоткам, 3 506,84 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 21 жовтня 2024 р. Повний текст рішення складено та підписано 25 жовтня 2024 р.

Суддя Р.В. Волков