ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 915/893/24

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача - Сурикова І.А.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" про стягнення заборгованості в загальній сумі 540353,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" про стягнення заборгованості за активну електроенергію в сумі 540353,77 грн. за період з лютого по квітень 2024 року, посилаючись на наступне.

ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" відповідно до пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" з 1 січня 2019 року є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно постанови НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429).

05.01.2024 між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - постачальник) та Державною установою «Снігурівська виправна колонія (№5)» (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 43/3, відповідно до п. 2.1. якого постачальник здійснює постачання електричної енергії, в т.ч. з урахуванням тарифу щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі (надалі - ОСП) ПрАТ "Укренерго", відповідно до укладеного між постачальником та ОСП договором, по предмету: Електрична енергія - за кодом за ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія (активна електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п.п. 1 п. 7.2 договору постачальник зобов`язався забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору. Підпунктом 1 пункту 6.2 договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

Позивач вказує, що згідно п. 13.1 договору останній укладено на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту його підписання.

Як зазначає позивач, відповідно до п. 7.1 комерційної пропозиції, яка є додатком до договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024 року включно, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Посилаючись на п. 4.13 ПРРЕЕ, позивач зазначає, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Пунктами 4.12., 4.13 Правил також передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Так, позивач стверджує, що формування рахунків на сплату електричної енергії відповідачу відбувалось на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку та на підставі цих даних складались акти приймання-передавання послуг.

Як вказує позивач, у лютому 2024 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 54153 кВт*год. на суму 297531,96 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 49588,66 грн., що підтверджується рахунком № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р. та актом прийняття-передавання послуг від 29.02.2024 р. Споживачем було проведено часткову оплату по рахунку в сумі 207401,80 грн., тому залишок боргу по рахунку становить 90130,16 грн.

Також у березні 2024 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 54701 кВт*год. на суму 300542,83 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 50090,47 грн., що підтверджується рахунком № 43/3/3/1 від 01.04.2024 р. та актом прийняття-передавання послуг від 31.03.2024 р. У квітні 2024 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 27243 кВт*год. на суму 149680,78 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 24946,80 грн., що підтверджується рахунком № 43/3/4/1 від 02.05.2024 р. та актом прийняття-передавання послуг від 30.04.2024 р.

Наразі позивач стверджує, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість за активну електроенергію за лютий - квітень 2024 року в сумі 540353,77 грн.

При цьому позивач зауважує, що рахунки з актами прийняття-передавання товарної продукції направлялись споживачу на електронну пошту, а також поштовою кореспонденцією, а обсяги постачання електричної енергії підтверджуються листом АТ "Миколаївобленерго" від 22.07.2024 р. Однак, до теперішнього часу заборгованість відповідачем не оплачена.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.07.2024 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/893/24, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 22.08.2024 р. об 11:30.

22.08.2024 р. від представника позивача - Степаненко О.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача (вх. № 10082/24).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2024 р. у справі №915/893/24 підготовче засідання відкладено на 04.09.2024 р. о 14:30 з огляду на неявку представників сторін та неможливість з`ясування заперечень відповідача на позов з підстав відсутності відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.09.2024 р. у справі №915/893/24 підготовче засідання відкладено на 19.09.2024 р. о 15:00 з огляду на неявку у підготовче засідання відповідача та неможливість з`ясування заперечень відповідача на позов через відсутність відзиву на позов, а також необхідність надання позивачем додаткових доказів по справі.

12.09.2024 р. від представника позивача - Степаненко О.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. № 10925/24), в яких позивач зазначає, що в матеріалах справи міститься рахунок за лютий 2024 року № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р. на суму 297531,96 грн. В зазначеному рахунку міститься інформація, що споживачем проведено часткову оплату на суму 207401,80 грн., залишок боргу становить 90130,16 грн. З цього приводу позивач стверджує, що рахунок, який додано до позову, роздруковувався при підготовці матеріалів для звернення до суду, однак внаслідок технічного збою зазначений рахунок некоректно сформований. Тому позивач просить приєднати до матеріалів справи дійсний рахунок № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р. на суму 297531,96 грн. з актом прийняття-передавання товарної продукції, який фактично було направлено споживачу.

Як зазначає позивач, згідно з п. 3 комерційної пропозиції, яка є додатком 1 до договору №43/63 від 05.01.2024 р., строк оплати рахунку - протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку за спожиту електричну енергію та акту прийняття-передавання товарної продукції 100% вартості фактично спожитого обсягу електричної енергії за розрахунковий період. За ствердженнями позивача, рахунки з актами прийняття-передавання товарної продукції направлялись споживачу на електронну пошту, у зв`язку з чим споживачем було проведено часткову оплату по рахунку № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р. в сумі 207401,80 грн., а саме: за платіжною інструкцією № 293 від 28.03.2024 р. споживачем сплачено 36433,80 грн.; за платіжною інструкцією № 392 від 20.04.2024 р. споживачем сплачено 20000,00 грн., за платіжною інструкцією № 430 від 24.04.2024 р. споживачем сплачено 25000,00 грн., за платіжною інструкцією № 442 від 30.04.2024 р. споживачем сплачено 25000,00 грн., за платіжною інструкцією № 447 від 02.05.2024 р. споживачем сплачено 50000,00 грн.; за платіжною інструкцією № 494 від 14.05.2024 р. споживачем сплачено 20968,00 грн.; за платіжною інструкцією № 519 від 17.05.2024 р. споживачем сплачено 30000,00 грн.

Також позивач зазначає, що в матеріалах справи міститься претензія від 14.06.2024 р. про необхідність провести оплату за електричну енергію, спожиту за лютий - травень 2024 р., до якої додано рахунки з актами прийняття-передавання товарної продукції за лютий, березень, квітень та травень 2024 р. та підтвердження направлення претензії споживачу електронною та поштовою кореспонденцією (лист № 819). При цьому позивач надає для долучення до матеріалів справи інформацію з сайту АТ "Укрпошта" з підтвердженням отримання відповідачем 18.06.2024 р. поштового відправлення №819 .

Крім того, позивач зауважує, що у зв`язку із наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію, яка утворилась внаслідок несплати споживачем виставлених постачальником рахунків, ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" на електронну адресу споживача було направлено повідомлення про дострокове розірвання договору з 10.05.2024 року, припинення постачання електричної енергії постачальником та переведення споживача на постачання до постачальника "останньої надії", також повідомлено про це постачальника "останньої надії" - ДПЗД "Укрінтеренерго" та оператора системи розподілу - АТ "Миколаївобленерго". Отже, як вказує позивач, договір між сторонами був достроково розірваний з 10.05.2024 року на підставі п.3.1.6. ПРРЕЕ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.09.2024 р. у справі №915/893/24 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на "07" жовтня 2024 р. о 13:30.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 07.10.2024 р. позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином шляхом надсилання ухвал суду до електронного кабінету, зареєстрованого відповідачем в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС в порядку ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України.

Відповідно до відомостей, наявних у КП ДСС, відповідач - Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" є користувачем ЄСІТС, зареєстрований в Електронному суді та має власний кабінет в Електронному суді.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Так, ухвала суду від 31.07.2024 про відкриття провадження у даній справі № 915/893/24 була вручена відповідачу 01.08.2024 о 03:40 год., ухвала суду від 22.08.2024 про відкладення підготовчого засідання була вручена відповідачу 22.08.2024 о 23:18, ухвала суду від 04.09.2024 про відкладення підготовчого засідання була вручена відповідачу 05.09.2024 о 02:40, а ухвала суду від 19.09.2024 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.10.2024 р. об 11:00 була вручена відповідачу 20.09.2024 о 12:11.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

05.01.2024 р. між ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" (постачальник) та Державною установою "Снігурівська виправна колонія (№5)" (споживач) укладено договір про закупівлю № 43/3, згідно п. 1.1 якого останній є договором про постачання електричної енергії споживачу, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Відповідно до п. 1.2 договору його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312 (зі змінами, далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 2.1. договору визначено, що постачальник здійснює постачання електричної енергії, в т.ч. з урахуванням тарифу щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі (надалі - ОСП) ПрАТ "Укренерго", відповідно до укладеного між постачальником та ОСП договором, по предмету: Електрична енергія - за кодом за ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія (активна електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 1 до цього договору. Ціна за 1 кВт/год електричної енергії, з урахуванням тарифів на її передачу, становить: активна електрична енергія - 5,49428 грн., в т. ч. ПДВ: 0,9157 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (згідно додатку 1 до договору).

Згідно з п. 5.3 договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Відповідно до п. 5.4 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у актах прийняття-передавання товарної продукції та рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.6 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються в безготівковому вигляді на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спец рахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до п. 5.7 договору оплата акту прийняття-передавання товарної продукції постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у акті прийняття - передавання товарної продукції, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати акту прийняття - передавання товарної продукції, оформленого споживачем.

В п.п. 1 п. 6.2 договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

За умовами п.п. 1 п. 7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п. 13.1 договору він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту його підписання.

В п.п. 1 п. 13.3 договору визначено, що постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши споживача про це за 20 днів до очікуваної дати розірвання, у випадку, якщо споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з договором за умови, що постачальник здійснив попередження споживачу про можливе розірвання цього договору.

Згідно з п. 13.5 договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Відповідно до п. 15.1 договору останній вступає в силу з моменту підписання і діє в частині поставок електричної енергії до 31.12.2024 року, а в частині розрахунків - до повного їх закінчення.

Згідно п. 2 комерційної пропозиції, яка є додатком 1 до договору №43/63 від 05.01.2024р. термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та акта прийняття-передавання товарної продукції не пізніше, ніж 5 робочих днів до дати платежу. Рахунки за електроенергію та акти прийняття - передавання товарної продукції направляються на електронну адресу споживача, вказану у реквізитах або надсилаються на поштову адресу споживача або особисто.

Відповідно до п. 3 комерційної пропозиції, строк оплати протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку за спожиту електричну енергію та акту прийняття-передавання товарної продукції 100% вартості фактично спожитого обсягу електричної енергії за розрахунковий період.

Відповідно до п. 7.1 комерційної пропозиції, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024 року включно, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Отже, відповідач є споживачем електричної енергії на умовах, визначених у вказаному договорі та додатках до нього, у т.ч. комерційній пропозиції.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

В главі 8.6. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р., передбачений порядок зчитування показів лічильників, встановлених у споживачів. Зокрема, пунктами 8.6.7.-8.6.9. Кодексу передбачено, що зчитування показів (збір даних) з лічильників у непобутових та колективних побутових споживачів у разі відсутності можливості їх автоматизованого дистанційного зчитування провадиться споживачем щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим. Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. У разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду ЗКО (засобу комерційного обліку) протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії позивачем подано до матеріалів справи службову записку АТ "Миколаївобленерго" щодо обсягів спожитої/розподіленої електричної енергії по споживачу Державна установа "Снігурівська виправна колонія (№5)" за лютий - квітень 2024 р.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2024 року позивачем поставлено відповідачу активну електричну енергію у кількості 54153 кВт/год. на суму 297531,96 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 49588,66 грн., про що позивачем оформлено акт прийняття-передавання послуг від 29.02.2024 р.

Також у березні 2024 року позивач поставив відповідачу активну електричну енергію у кількості 54701 кВт/год. на суму 300542,83 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 50090,47 грн., про що позивачем оформлено акт прийняття-передавання послуг від 31.03.2024 р.

У квітні 2024 року позивачем поставлено відповідачу активну електричну енергію у кількості 27243 кВт/год. на суму 149680,78 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 24946,80 грн., про що позивачем оформлено акт прийняття-передавання послуг від 30.04.2024 р.

Відтак, як з`ясовано судом, позивач, як постачальник електричної енергії, поставив, а Державна установа "Снігурівська виправна колонія (№5)" з лютого по квітень 2024 року прийняла 136097 кВт. електричної енергії, на загальну суму 747755,57 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем електричної енергії від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлену електричну енергію відповідно до чинного законодавства та умов договору.

Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з п. 4.13 Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи, за спожиту електричну енергію у лютому 2024 року в кількості 54153 кВт*год. на суму 297531,96 грн. позивачем сформовано рахунок № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р., за спожиту електричну енергію у березні 2024 року в кількості 54701 кВт*год. на суму 300542,83 грн. - рахунок № 43/3/3/1 від 01.04.2024 р., а за спожиту у квітні 2024 року електричну енергію в кількості 27243 кВт*год. на суму 149680,78 грн. - рахунок № 43/3/4/1 від 02.05.2024 р.

Як з`ясовано судом, позивачем як постачальником електричної енергії вказані рахунки з актами прийняття-передавання послуг були надіслані відповідачу як споживачу разом з претензією 14.06.2024 за допомогою засобів електронного зв`язку на адресу електронної пошти kbosvk5@ukr/net; .

Також претензія від 14.06.2024 р. про необхідність провести оплату за електричну енергію, спожиту за лютий - травень 2024 р., разом з рахунками та актами прийняття-передавання товарної продукції за лютий, березень, квітень та травень 2024 р. були направлені відповідачу на поштову адресу: вул. Суворова, буд. 1, м. Снігурівка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57361, про що свідчить список згрупованих відправлень за 14.06.2014 та фіскальний чек від 15.06.2024 (рекомендований лист № 819). При цьому з наданої позивачем до суду інформації з сайту АТ "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення №819 вбачається, що відповідачем вказані документи отримані 18.06.2024 р.

Положеннями п. 3 комерційної пропозиції встановлено строк оплати рахунку - протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання рахунку за спожиту електричну енергію та акту прийняття-передавання товарної продукції 100% вартості фактично спожитого обсягу електричної енергії на розрахунковий рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем було проведено часткову оплату по рахунку № 43/3/2/1 від 04.03.2024 р. в сумі 207401,80 грн., а саме: за платіжною інструкцією № 293 від 28.03.2024 р. споживачем сплачено 36433,80 грн.; за платіжною інструкцією № 392 від 20.04.2024 р. споживачем сплачено 20000,00 грн., за платіжною інструкцією № 430 від 24.04.2024 р. споживачем сплачено 25000,00 грн., за платіжною інструкцією № 442 від 30.04.2024 р. споживачем сплачено 25000,00 грн., за платіжною інструкцією № 447 від 02.05.2024 р. споживачем сплачено 50000,00 грн.; за платіжною інструкцією № 494 від 14.05.2024 р. споживачем сплачено 20968,00 грн.; за платіжною інструкцією № 519 від 17.05.2024 р. споживачем сплачено 30000,00 грн.

Відтак, суд доходить висновку про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з оплати за спожиту електричну енергію на суму 540353,77 грн. (747755,57 грн. - 747755,57 грн.).

В п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Так, відповідач, будучи обізнаним про обсяг спожитої ним електричної енергії та її вартість взяв на себе обов`язок оплатити вартість спожитої електроенергії.

Однак, несплатою позивачу вказаної суми за спожиту електричну енергію у встановлені строки за спірним договором відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд вважає цілком обґрунтованими доводи позивача про наявність у відповідача боргу в заявленій сумі 540353,77 грн. При цьому слід зазначити, що наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної оплати відповідачем як споживачем за договором від 05.01.2024 р. або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин в матеріалах справи відсутні. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд доходить до висновку про безпідставне невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Разом з тим у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/2842/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та абзацом 6 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019р. по справі №910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Відтак, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та стягнення з відповідача заборгованості в заявленій сумі 540353,77 грн. за спірним договором, що цілком відповідає такому способу захисту цивільних прав та інтересів позивача, як примусове виконання обов`язку в натурі.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6484,25 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" про стягнення заборгованості в загальній сумі 540353,77грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" (57361, Миколаївська область, Снігурівський район, с. Центральне, вул. Суворова, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; e-mail: ; ) основний борг у сумі 540353/п`ятсот сорок тисяч триста п`ятдесят три/грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6484/шість тисяч чотириста вісімдесят чотири/грн. 25 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 22.10.2024 року у зв`язку з участю головуючого у підготовці суддів місцевих господарських судів НШСУ у період з 14.10.2024 року по 18.10.2024 року.

Суддя Л.М. Ільєва