ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024м. ХарківСправа № 922/2014/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Харків
до Красноградського підприємства теплових мереж, м. Красноград
про стягнення 4526654,68 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Гронь М.А., адвокат, дов. від 20.05.2024 року

відповідача - Болотов П.С., наказ № 86-к від 22.07.2024 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Красноградського підприємства теплових мереж, м. Красноград, в якій просить суд стягнути з відповідача 4002238,48 грн основного бору, 463 041,36 грн пені, 43 416,65 грн. 3 % річних, 17958,19грн. інфляційних. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 15 липня 2024 року о 13 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 липня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 16 вересня 2024 року та підготовче засідання відкладено на 20 серпня 2024 року о 15 годин.

16 серпня 2024 року через систему "Електронний суд", Красноградським підприємством теплових мереж подано відзив (вхідний № 20681) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 20 серпня 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 02 вересня 2024 року на 15 годин.

02 вересня 2024 року через систему "Електронний суд", Красноградським підприємством теплових мереж подано клопотання (вхідний № 21840) про відкладення розгляду справи, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

02 вересня 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" подано відповідь (вхідний № 21817) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 02 вересня 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовчого засідання на 10 вересня 2024 року об 16 год.

Протокольною ухвалою суду від 10 вересня 2024 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 16 вересня 2024 року 13:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 16 вересня 2024 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 01 жовтня 2024 року до 15:30 годин.

26 вересня 2024 року через систему "Електронний суд", Красноградським підприємством теплових мереж подано клопотання (вхідний № 24258) про долучення доказів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані докази.

Протокольною ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 07 жовтня 2024 року до 15:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 14 жовтня 2024 року до 12:40 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив на позовну заяву підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву просить зменшити розмір штрафних санкцій на 50% та надати розстрочку виконання рішення суду до 01 березня 2025 року, або на інший строк, який суд визнає достатнім для вирішення питань. Також надав суду докази сплати частини основного боргу у розмірі 3103863,00 грн.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Красноградським підприємством теплових мереж (відповідачем) підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 200104СТ-1060-23 від 01 липня 2023 року.

Отже, відповідач приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року в редакції, що діяла станом на 01 липня 2023 року.

Згідно пункту 2.1. договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до пункту 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно пункту 6.4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.3. договору місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Постановою НКРЕКП від 30 грудня 2023 року №1944 "Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" тариф на послуги розподілу природного газу для Харківської філії встановлено у розмірі 1,99 грн за 1 м-3 на місяць (без урахування ПДВ), що відповідно складає 2,388 грн (з урахуванням ПДВ).

Згідно пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Пункт 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачає, що для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається споживачем за його заявою, але не менше обсягів, визначених абзацом четвертим пункту 4 цієї глави.

Розрахунки для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта здійснюються виходячи з величини замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кінця календарного року та оплачуються споживачем рівномірними частками. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається шляхом множення тарифу на розподіл природного газу на співвідношення замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кількості місяців, які залишились до кінця календарного року, з урахуванням місяця, у якому здійснюється замовлення потужності.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, споживачем було самостійно визначено плановий обсяг замовленої річної потужності на 2023 рік (липень - грудень), про що оператора ГРМ повідомлено листом № 04-01/1105 від 17 липня 2023 року та становило: Харківська область, м. Красноград, вул. Дмитра Лінського, буд. 67 575686 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Незалежності, буд. 45а 541000 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Соборна, буд. 61 195400 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Бєльовська, буд. 18 22700 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Полтавська, буд 3 а 41100 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Преображенська, буд. 21 б 15400 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Покровська, буд. 114 11300 м.куб; Харківська область, м. Красноград, вул. Копиленка, буд. 5 11400 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Короленка, буд. 85 - 5700 м.куб.; Харківська область, м. Красноград, вул. Петрівська, буд. 118 3100 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Дослідне, вул. Наукова, буд. 18 39200 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. 8 Березня, буд. 24 140200 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Центральна, буд. 63 а 21500 м.куб; Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Свято-.Троїцька, буд. 16 50100 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Улянівка, вул. Мостова, буд. 2 6400 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Хрестище, вул. Шкільна, буд. 21 а 12600 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Зоряне, вул. Молодіжна, буд. 66 7000 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Миколо-Колишувата, вул. Валківська, буд. 1 17400 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Берестовенька, вул. 18 Вересня, буд. 74 9100 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Берестовенька, вул. Покровська, буд. 27 2700 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Іванівське, вул. Центральна, буд. 252 157 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Іванівське, вул. Центральна, буд. 252 (їдальня) 157 м.куб.. Загалом: 1729300 м.куб.

Отже, відповідно, місячний обсяг замовленої потужності станом на 01 липня 2023 року було визначено у розмірі: 1729300 м.куб.: 6 =288216,68 м.куб..

Відповідно до пункту 6.8. типового договору розподілу природного газу надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі вищевикладеного та умов договору, сторонами договору було складено та підписано акти наданих послуг: № УХФ00000203 від 31 липня 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у липні 2023 року склав 288216,68 м.куб., вартість наданих послуг складає 688261,43 грн; № УХФ00001730 від 31 серпня 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у серпні 2023 року склав 288216,68 м.куб., вартість наданих послуг складає 688261,43 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що листом № 04-02/1186 від 01 серпня 2023 року споживач повідомив про вилучення наступних точок споживання природного газу із договору: Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Свято-Троїцька, буд. 16 (замовлена потужність складала - 50100 м.куб.) та Харківська область, Красноградський район, с. Улянівка, вул. Мостова, буд. 2 (замовлена потужність складала - 6400 м.куб).

Таким чином, замовлена потужність з вересня 2023 року визначалася наступним чином: 1729300 м.куб. 50100 м.куб. 6400 м.куб. = 1672800 м.куб.; 1672800 м.куб. : 6 = 278800 м.куб.

На підставі вищевикладеного та умов договору, сторонами було складено та підписано акти наданих послуг за вересень - жовтень 2023 року: № УХФ00003086 від 30 вересня 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у вересні 2023 року склав 278800,01м. куб., вартість наданих послуг складає 665774,42 грн; № УХФ00004581 від 31 жовтня 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у жовтні 2023 року склав 278800,01 м.куб., вартість наданих послуг складає 665774,42 грн.

Листом № 04-01/2068 від 26 жовтня 2023 року споживач повідомив про долучення до договору розподілу природного газу наступних точок споживання: Харківська область, Красноградський район, с. Миколо-Комишувата, вул. Українська, 4, замовлена потужність на 2023 рік 4000 м.куб.; Харківська область, Красноградський район, с. Берестовенька, вул. 18 Вересня, 76, замовлена потужність на 2023 рік 2000 м.куб., що свідчить, що замовлена потужність на останні 2 місяці 2023 року збільшилася ще на 6000 м.куб.

Таким чином місячна замовлена потужність в листопаді - грудні 2023 року склала: 278800 м.куб. + 3000 м.куб. = 281800 м.куб.

На підставі вищевикладеного та умов договору, сторонами було складено та підписано акти наданих послуг за листопад - грудень 2023 року: № УХФ00006538 від 30 листопада 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у листопаді 2023 року склав 281800,01 м.куб., вартість наданих послуг складає 672938,42 грн; № УХФ00007999 від 31 грудня 2023 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у грудні 2023 року склав 281799,95 м.куб., вартість наданих послуг складає 672938,28 грн.

Згідно пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік.

Така інформація для споживачів, що не є побутовими надається шляхом розміщення її у актах приймання-передачі природного газу за вересень поточного року.

Відповідно до Акту приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2023 року позивачем за замовченням споживачу була встановлена величина річної замовленої потужності на 2024 рік в об`ємі 3884324,64 м.куб., та, відповідно, 323693,72 м.куб. величина замовленої потужності на місяць.

Разом з тим, листом споживача № 04-01/2068 від 26 жовтня 2023 року, останнім на 2024 рік по двох точках споживання було додатково замовлено 15000 м.куб.

Таким чином, величина річної замовленої потужності у 2024 році була перерахована та встановлена споживачу у розмірі 3899324,64 м.куб., та, відповідно, величина замовленої потужності на місяць - 324943,72 м.куб.

На підставі вищевикладеного та умов договору, сторонами було складено та підписано у 2024 році наступні акти наданих послуг: № УХФ00000596 від 31 січня 2024 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у січні 2024 року склав 324943,72 м.куб., вартість наданих послуг складає 775965,60 грн; № УХФ00002148 від 29 лютого 2024 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у лютому 2024 року склав 324943,70 м.куб., вартість наданих послуг складає 775 965,55 грн; № УХФ00004369 від 31 березня 2024 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у березні 2024 року склав 324943,74 м. куб., вартість наданих послуг складає 775965,65 грн; № УХФ00004369 від 30 квітня 2024 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у квітні 2024 року склав 324943,74 м. куб., вартість наданих послуг складає 775965,65 грн

Згідно пункту 6.6. договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у повному обсязі виконувалися зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу.

Натомість, Красноградське підприємство теплових мереж свої зобов`язання з оплати за надані позивачем послуги з розподілу природного газу виконувало неналежним чином, здійснювало щомісячні оплати невчасно та у неналежному розмірі.

Таким чином станом на 20 травня 2024 року заборгованість Красноградського підприємства теплових мереж перед позивачем складає 4002238,48 грн, що підтверджується Актом звірки №497 взаємних розрахунків за період з 01 липня 2023 року по 20 травня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до підпункту 7 пункту 7.4 договору розподілу природного газу, споживач зобов`язаний дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Згідно частин 1-3 статті 18 Закону України Про ринок природного газу приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи відповідачем було сплачено заборгованість на суму 3103863,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №1081 від 24 вересня 2024 року.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 2 частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 3103863,00 грн основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки цю заборгованість погашено. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 898375,48 грн основного боргу слід задовольнити

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 463041,36 грн у відповідності до договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8.2. договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, пеня та штраф є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Згідно частин 2, 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність / невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до пункту 13 постанови Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №924/709/17 зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 Господарського кодексу України).

При цьому, обов`язково варто розмежовувати вимоги про стягнення основної суми боргу і збитків. Аналіз судової практики дає підстави для висновку про недопустимість ототожнення збитків з несплаченими за товар грошовими сумами, які іменуються заборгованістю.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року по справі №910/1005/19).

Зваживши на фактичні обставини спору, поведінку відповідача у спірних правовідносинах, взявши до уваги інтереси обох сторін, з огляду на приписи статей 253, 509, 525, 526, 549, 551, 610, 611, 627, 629 Цивільного кодексу України та статей 231-233 Господарського кодексу України, з метою уникнення зупинення роботи підприємства відповідача, спираючись на принципи справедливості та розумності, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%; зменшення розміру пені на 50 %, а саме до суми у розмірі 231520,68 грн у зв`язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 43416,65 грн та інфляційних у розмірі 17958,19 грн суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми інфляційних та 3% річних дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 43416,65 грн 3 % річних та 17958,19 грн інфляційних є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання Красноградського підприємства теплових мереж про розстрочку виконання рішення, в якому відповідач просить надати розстрочку виконання рішення до 01 березня 2025 року, або на інший строк, який суд визнає достатнім для вирішення питань, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Особа, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відповідачем у відзиві в обґрунтування заявленого клопотання про розстрочку виконання рішення суду не наведені підстави для такого розстрочення та не наведено виключні обставини, які давали б підстави для розстрочки виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вчасно не виконуються зобов`язання за договором розподілу природного газу; не надано жодних доказів того, як розстрочка вплине на покращення характеру тих обставин, що ускладнюють виконання рішення по справі.

Суд зазначає, що позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики; відтак, подальше фактичне ухилення відповідача від сплати належних сум може завдати істотної шкоди позивачу та подальше зволікання з виконання рішення суду суперечить як законним правам та інтересам позивача так і вимогам ГПК України, оскільки не враховує матеріальні інтереси позивача.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 14295,25 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Красноградського підприємства теплових мереж (63304, Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вул. Соборна, буд. 47, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) 898375,48 грн основного боргу, 231520,68 грн пені, 43416,65 грн 3% річних, 17958,19 грн інфляційних та 14295,25 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 3103863,00 грн основного боргу.

В решті позову відмовити.

У задоволенні клопотання Красноградського підприємства теплових мереж про розстрочку виконання рішення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу

Повне рішення складено "24" жовтня 2024 р.

Суддя П.В. Хотенець