ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. Справа№ 910/4838/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Киричук Р.П. (в залі суду),

від відповідача: не з`явились,

від третьої особи: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 (повний текст складено 16.07.2024)

у справі № 910/4838/24 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк"

до ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова",

про стягнення 13 200 000,00 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У квітні 2024 року Акціонерне товариство "ОТП БАНК" (далі - АТ «ОТП Банк», Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 13 200 000,00 грн заборгованості станом на 27.12.2023 за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг №CR22-428/28-2 від 16.11.2022.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» 13 200 000,00 грн заборгованості та 159 611,20 грн судового збору.

Враховуючи факт невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялинівка Нова» (далі - ТОВ «Ялинівка Нова») зобов`язань за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 та умови договору поруки, згідно з якими ОСОБА_1 як поручитель несе солідарну відповідальність з ТОВ «Ялинівка Нова» (клієнтом) перед Банком за виконання зобов`язань за договором та право Банку вимагати виконання зобов`язань частково або в повному обсязі як від Клієнта та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, суд дійшов висновку, що вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1 (поручителя) заборгованості за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 в сумі 13 200 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2024, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю.

ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин.

Скаржник зазначає, що справи у спорах, де позивачем та відповідачем є фізичні особи, а предметом якого є солідарне стягнення коштів, не належить до жодного пункту ст. 20 ГПК України, а отже не належать до юрисдикції господарського суду.

Позиції учасників справи.

Банк надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує та вважає їх необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4838/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 до надходження матеріалів справи №910/4838/24.

15.08.2024 матеріали справи №910/4838/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/4838/24 залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 237 600,00 грн у встановленому порядку. Попереджено ОСОБА_1 , що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 звільнено від сплати судового збору ОСОБА_1 за розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/4838/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/4838/24. Розгляд справи призначено на 16.10.2024. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

16.11.2022 АТ «ОТП Банк» (далі - Банк) та ТОВ «Ялинівка Нова» (клієнт) уклали Договір №СR22-428/28-2 про надання банківських послуг (далі - договір), за умовами п. 1 якого Банк надає клієнту банківську послугу, а клієнт приймає її на таких умовах: генеральний ліміт кредитування дорівнює: 13 200 000,00 грн; генеральний строк становить період з дати укладення договору до 20.12.202024 включно.

Умови надання кредиту такі:

вид Банківської послуги - Кредитна лінія (п. 1.1.1.1 п. 1.1);

Ліміт Банківської послуги - UAH 13 200 000,00 грн (п. 1.1.1.2 п. 1.1);

цільове призначення Банківської послуги - фінансування оборотного капіталу Клієнта (для реалізації мети надання державної підтримки, визначеної підп. 5 п. 4 Порядку) (п. 1.1.1.3 п. 1.1);

Дата припинення чинності Лімітом Банківської послуги (відносно окремого виду Банківської послуги цей термін означає дату, коли Клієнт за будь-яких обставин повинен припинити отримувати (користуватися) таку (ою) Банківську (ою) послугу (ою), в т.ч. зобов`язаний виконати всі боргові зобов`язання стосовно такої Банківської послуги не пізніше такої дати) - 20.12.2023 року включно (п. 1.1.1.4 п. 1.1, п. 1.2);

Стандартний розмір та тип процентної ставки - змінювана процентна ставка (до якої відносяться Базова процентна ставка / Компенсаційна процентна ставка) (п. 1.1.1.6 п. 1.1);

Стандартний розмір Базової процентної ставки: Індекс UIRD (3 міс.) + 7% річних. Протягом строку дії Договору Банк має право ініціювати зміну Стандартного розміру процентної ставки в порядку, передбаченому в пункті 5 Договору (п. 1.1.1.6.1 п. 1.1);

Стандартний розмір Компенсаційної процентної ставки: Станом на дату укладання Договору: 0 (нуль) / 5 (п`ять) % річних. Вказаний розмір може змінюватись у порядку, визначеному пунктом 5.2 Договору (п. 1.1.1.6.2 п. 1.1);

Підвищений розмір процентної ставки та підстави його застосування: Стандартний розмір процентної ставки +2% річних; у разі порушення Клієнтом зобов`язання, передбаченого в п. 11 ("Обов`язки клієнта") та п. 22 ("Додатковий перелік зобов`язань клієнта") Договору (п. 1.1.1.7, 1.1.1.8 п. 1.1);

порядок оплати процентів: щомісячно, за кожен календарний місяць, в порядку та на умовах згідно з пунктом 5 Договору (п. 1.1.1.8 п. 1.1);

нарахування процентів: останній календарний день місяця (п. 1.1.1.9 п. 1.1).

За визначенням п. 1.2 договору:

Банківська послуга - послуга Банку на користь Клієнта щодо надання Банком банківського кредиту у формі Кредитної лінії відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії Банку, а також Договору, проте, якщо інше прямо не вказано в Договорі, до них не належить зобов`язання Банку перед Клієнтом згідно договором(ами) банківського рахунку та/або депозитним(и) договором(ами);

Кредит - Банківська послуга, що надається Банком без взяття на себе твердого зобов`язання, при якій Клієнт може отримати від Банку грошові кошти на певний строк на умовах повернення та платності (проценти), однією сумою або частинами, в розмірі, порядку та на умовах, встановлених у Договорі;

Кредитна лінія - кредит (повторне/неодноразове отримання) на відновлювальній основі;

Боргові зобов`язання - всі або кожне з платіжних (грошових) та/або неплатіжних зобов`язань Клієнта перед Банком та/або будь-якою третьою (іми) особою (ами) згідно з умовами Договору та/або у зв`язку з ним. До яких, зокрема, належать зобов`язання Клієнта щодо повернення Кредиту, та/або сплати процентів, та/або сплати комісій, та/або сплати комісійних винагород, та/або сплати пені, та/або сплати штрафів, та/або компенсації (відшкодування) витрат (збитків), здійснених (понесених) Банком у зв`язку з Договором, та/або у зв`язку з невиконанням та/або неналежним виконанням Клієнтом положень Договору, в порядку, розмірі та на умовах, встановлених у Договорі;

Випадок невиконання умов - факт(и)/ обставина(и)/ умова(и) невиконання та/або неналежного виконання умов(и)/ положень(ня)/ документа(ів)/ правочину(ів), посилання на який(і) міститься після цього терміну, або втрати такими (ою) умовами(ою)/ пложеннями(м) дійсності незалежно від волі Банку.

Генеральний ліміт - максимально допустимий (дозволений) розмір заборгованості Клієнта перед Банком щодо Банківської послуги, що встановлюється сторонами у п. 1.1 Договору.

Генеральний строк - максимально допустимий (дозволений) строк (термін) правовідносин сторін згідно з Договором при умові (обставині) відсутності випадку невиконання умов Договору.

Предмет договору: Банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку (п. 2).

Згідно з п. 3 договору ціна (сума) Договору дорівнює Генеральному ліміту.

Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватися Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору виключно в безготівковій формі. Видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і Сторонами можуть бути погоджені інші види плати. Розмір плати визначається Сторонами в договорі. Розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями та дорівнює кількості днів від дати надання Банком Банківської послуги, включаючи день надання, до дати виконання Клієнтом всіх зобов`язань щодо такої Банківської послуги (день припинення / закінчення строку дії Банківської послуги, інше), не включаючи останній день такого виконання (день припинення / закінчення строку дії Банківської послуги, інше). Проценти щодо такої Банківської послуги як Кредит, Кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на День нарахування процентів, повинні сплачуватися Клієнтом Банку протягом 1 (першого) Банківського дня наступного за таким Днем нарахування процентів. При цьому, якщо дата здійснення Платежу щодо сплати процентів припадає на не Банківський день, Платіж здійснюється в 1 (перший) Банківський день, наступний за таким не Банківським днем. Проценти щодо Банківської послуги, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом з порушеннями (невчасно та/або неналежним чином), розраховуються та нараховуються кожного дня протягом строку дії такого порушення та повинні сплачуватися Клієнтом Банку негайно (за першої нагоди) в повному обсязі таких нарахованих процентів. За обставини, що Клієнт здійснює виконання, строкове або дострокове, Боргових зобов`язань щодо такої Банківської послуги як Кредит, Кредитна лінія, в повному обсязі або частині (відносно кожного окремого Траншу), проценти щодо таких Боргових зобов`язань, нараховані на дату здійснення їх виконання (не включаючи день такого виконання), мають бути сплачені Клієнтом одночасно (на дату здійснення) з таким виконанням або в інший строк, якщо це вимагається Банком (п. 5).

Пунктом 5.2 договору визначено умови та порядок надання державної підтримки у вигляді компенсації процентів.

Пунктом п. 5.3 договору визначено умови позбавлення Клієнта права на отримання державної підтримки.

Виконання Боргових зобов`язань за ініціативою Банку: незалежно від (додатково до) інших положень Договору Банк вправі вимагати виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: … настання Випадку невиконання Клієнтом умов Договору… Таке виконання Боргових зобов`язань повинно бути здійснене Клієнтом протягом 7 (семи) банківських днів з дня пред`явлення Банком Клієнту відповідної письмової вимоги про це … (п. 8).

Згідно з п. 9 договору Банк зобов`язується надати Банківську послугу Клієнту відповідно до положень Договору за умови відсутності підстав (обставин) для відмови в погодженні (не прийнятті до) виконання Заяви про надання Банківської послуги, та/або відмови в наданні Банківської послуги, та/або вимоги Банку щодо виконання Боргових зобов`язань.

Клієнт зобов`язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати Боргові зобов`язання відповідно до положень Договору (п. 11).

З метою забезпечення виконання зобов`язань Клієнта за Договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 Банк та ОСОБА_1. (поручитель) уклали договір поруки №SR22-562/28-2 від 16.11.2022 (далі - договір поруки), згідно з п. 2 якого в силу поруки, створеної відповідно до умов договору поруки, поручитель поручається перед Банком за виконання клієнтом (юридична особа, що є контрагентом Банку / стороною за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022) та реквізити якої зазначені в п. 20 договору поруки - ТОВ «Ялинівка Нова») - боргових зобов`язань. Поручитель відповідає перед Банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) Боргових зобов`язань Клієнтом. Порукою забезпечуються виконання боргових зобов`язань у повному обсязі. Порука та солідарний обов`язок поручителя перед Банком виникають з моменту укладення договору та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов`язань.

За умовами п. 3 договору поруки Клієнт та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Клієнт, в таких же порядку та строках, що і Клієнт. Банк має право вимагати виконання боргових зобов`язань частково або в повному обсязі як від Клієнта та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк, у разі одержання виконання боргових зобов`язань Клієнтом та/або поручителем не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержані/невиконанні боргові зобов`язання від Клієнта та/або поручителя. І Клієнт, і поручитель, залишаються зобов`язаними доти, доки боргові зобов`язання не будуть виконані в повному обсязі.

Відповідно до п. 5 договору поруки строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставин, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставин наявності випадку невиконання умов договору договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання Клієнта перед Банком не будуть виконані в повному обсязі. Значення генерального строку наведене в п. 20 договору поруки - до 20.12.2024 включно.

Згідно з п. 13 договору поруки поручитель зобов`язаний забезпечити належне виконання боргових зобов`язань як шляхом впливу на Клієнта, так і шляхом виконання боргових зобов`язань згідно договору поруки.

Умовами п. 14 договору поруки визначено виконання зобов`язань Клієнта наступним чином.

Вимога Банку. Цим Банк вимагає від Поручителя як солідарного боржника за Борговими зобов`язаннями виконувати Боргові зобов`язання в порядку та строки, передбачені Договором. Сторони підтверджують, що положення цього пункту є достатньою підставою для цілей здійснення Поручителем виконання Боргових зобов`язань згідно Договору без необхідності направлення Банком Поручителю будь-якої додаткової вимоги.

Солідарний обов`язок. Сторони домовились, що положення Договору поруки щодо солідарного обов`язку Поручителя за Клієнта перед Банком є окремим правочином (договором), включеним в текст Договору поруки, і тому виконання Поручителем Боргових зобов`язань здійснюється згідно з цим застереженням, що міститься в Договорі поруки та не потребує укладення Сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження чи погодження.

Повідомлення про порушення. У разі порушення Боргових зобов`язань та/або умов Договору поруки, тобто невиконання та/або неналежне виконання Боргових зобов`язань Клієнтом та/або Поручителем в порядку та строки, встановлені Договором, Банк направляє/надсилає Клієнту/Поручителю письмове(і) повідомлення про порушення, (надалі - повідомлення про порушення), суттєво за формою, що наведена в пункті 19 Договору поруки. В Повідомленні про порушення, зокрема, зазначається стислий зміст порушених зобов`язань/умов, загальний розмір не виконаної/них вимоги/умов, а також вимога про виконання порушених зобов`язання/умов протягом певного строку. Якщо протягом встановленого у Повідомленні про порушення строку вимога про виконання порушеного зобов`язання залишається без задоволення, Банк вправі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 15 договору поруки поручитель заявляє та гарантує Банку, що має належну здатність набувати, надавати та виконувати свої зобов`язання, а також нести відповідальність за договором поруки.

На виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 Банк надав клієнту (ТОВ «Ялинівка Нова») кредит, перерахувавши останньому кредитні кошти у загальній сумі 13 200 000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами №23546579 від 17.11.2022, №31173536 від 23.11.2022, №34501092 від 25.11.2022, №37484716 від 28.11.2022, №41002353 від 30.11.2022, №10307006 від 08.12.2022, №9922641 від 08.12.2022, №11672674 від 09.12.2022 та випискою з особового рахунку ТОВ «Ялинівка Нова».

Банк звернувся до ТОВ «Ялинівка Нова» з вимогою №73-3-2-73-3-1/8677 від 30.11.2023, у якій вимагав погасити протягом 7 банківських днів з дня пред`явлення вимоги заборгованість за договором у загальній сумі 14 365 473,15 грн (станом на 30.11.2023), з яких: 13 200 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 165 473,15 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

07.12.2023 Банк направив ОСОБА_1 повідомлення про порушення №73-3-2/8836-БТ від 07.12.2023, яким у зв`язку з настанням випадку невиконання умов договору повідомив поручителя про порушення забезпеченого порукою зобов`язання, зокрема, загальний розмір не виконаної клієнтом забезпеченої порукою вимоги станом на 30.11.2023 - 14 365 473,15 грн та складається з 13 200 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту (прострочена) та 1 165 473,15 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом (прострочена). Цим повідомленням Банк також вимагав від поручителя виконати порушене зобов`язання у триденний строк з моменту направлення Банком поручителю цієї вимоги.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги про непідсудність спору у цій справі господарському суду колегія суддів зазначає таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. п. 1 і 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України). Отже, для забезпечення виконання основного зобов`язання сторони можуть передбачати як визначені у ст. 546 цього Кодексу види забезпечення зобов`язань, так й інші види, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавство України не розрізняє види забезпечення основного зобов`язання для визначення юрисдикції суду з розгляду спорів щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами -можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, у т.ч. й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені ст. 20 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. При цьому положення п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2526/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2529/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2530/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2538/18 і від 20.11.2019 у справі № 910/9362/19.

Суд встановив, що позов у цій справі подано Банком до ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки.

Тобто спір у цій справі між позивачем та відповідачем виник з господарських правовідносин, що стосуються правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Отже, враховуючи предмет, підстави позову, склад учасників та зміст позовних вимог, спір у цій справі підлягає розгляду господарським судом.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Щодо розгляду спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Згідно зі ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 2). Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. 3).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2). Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Суд встановив, що між Банком та ТОВ «Ялинівка Нова» укладено договір про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022, умови якого та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України та ст. 345-349 параграфа 1 глави 35 ГК України визначають права та обов`язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

На виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 Банк надав ТОВ «Ялинівка Нова» кредит, перерахувавши клієнту 13 200 000,00 грн кредитних коштів.

ТОВ «Ялинівка Нова» у свою чергу на виконання договору про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 було зобов`язане використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в обумовлені цим договором порядку та в строки.

У п. 8 договору сторони погодили, що Банк вправі вимагати виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині за умови, зокрема, настання випадку невиконання клієнтом умов договору. Таке виконання боргових зобов`язань повинно бути здійснене клієнтом протягом 7 банківських днів з дня пред`явлення Банком клієнту - ТОВ «Ялинівка Нова» відповідної письмової вимоги про це.

Банк в порядку п. 8 договору направив ТОВ «Ялинівка Нова» вимогу №73-3-2-73-3-1/8677 від 30.11.2023, у якій вимагав погасити протягом 7 банківських днів з дня пред`явлення вимоги заборгованість по кредиту за договором у загальній сумі 14 365 473,15 грн (станом на 30.11.2023), з яких 13 200 000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту та 1 165 473,15 грн сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Докази виконання ТОВ «Ялинівка Нова» вимоги Банку №73-3-2-73-3-1/8677 від 30.11.2023 щодо погашення заборгованості за договором у матеріалах справи відсутні.

За розрахунком Банку станом на 27.12.2023 заборгованість ТОВ «Ялинівка Нова» за договором склала 14 574 333,32 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 13 200 000,00 грн, заборгованість за процентами - 1 374 333,32 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Ялинівка Нова» за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 Банк та ОСОБА_1 (поручитель) уклали договір поруки №SR22-562/28-2 від 16.11.2022.

07.12.2023 у зв`язку з настанням випадку невиконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 Банк відповідно до п. 14 договору поруки направив ОСОБА_1 повідомлення про порушення №73-3-2/8836 від 07.12.2023, у якому вимагав від нього як поручителя виконати порушене за договором про надання банківських послуг №СR 22-428/28-2 від 16.11.2022 зобов`язання у триденний строк з моменту направлення Банком поручителю цієї вимоги.

Докази виконання ОСОБА_1 як поручителем вимоги Банку у повідомленні про виконання порушеного зобов`язання за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 відсутні.

Умовами пункту 14 договору поруки сторони (Банк та ОСОБА_1 ) погодили, що якщо протягом встановленого у повідомленні про порушення строку вимога про виконання порушеного зобов`язання залишається без задоволення, Банк вправі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже, враховуючи факт невиконання ТОВ «Ялинівка Нова» зобов`язань за договором про надання банківських послуг №СR 22-428/28-2 від 16.11.2022 та умови договору поруки, згідно з якими ОСОБА_1 як поручитель несе солідарну відповідальність з ТОВ «Ялинівка Нова» перед Банком за виконання зобов`язань за договором, а також право Банку вимагати виконання зобов`язань частково або в повному обсязі як від клієнта (ТОВ «Ялинівка Нова») та поручителя ( ОСОБА_1 ) разом, так і від будь-кого з них окремо, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1 як поручителя 13 200 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг №СR22-428/28-2 від 16.11.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/4838/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/4838/24 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/4838/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.10.2024.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова