ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2784/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Поліщук Л.В., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від позивача Тарановський Р.В.,

від відповідача Савицька О.М.,

від третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дяченко Ольги Володимирівни

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024, ухвалене суддею Рогою Н.В., м. Одеса, повний текст складено 10.05.2024

у справі № 916/2784/23

за позовом: Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дяченко Ольги Володимирівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління обласної ради з майнових відносин

про: усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії,

за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Дяченко Ольги Володимирівни

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради»

про: визнання договору поновленим,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Комунальне некомерційне підприємство «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» (далі Комунальне підприємство) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дяченко Ольги Володимирівни (далі ФОП Дяченко О.В.), в якому просило суд усунути перешкоди у користування та розпорядженні нерухомим майном - нежитловими приміщеннями першого поверху хірургічного корпусу диспансеру, загальною площею 20,2 кв.м., що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, буд. 32 (далі нежитлове приміщення), шляхом зобов`язання ФОП Дяченко О.В. звільнити їх, підписавши акт приймання-передачі (повернення) майна з позивачем.

Позов мотивований неповерненням об`єкта нерухомості після закінчення строку дії договору оренди.

ФОП Дяченко О.В. звернулася до суду із зустрічним позовом до Комунального підприємства, в якому просила суд визнати поновленим до 28.02.2024 договір оренди нежитлових приміщень.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 у даній справі первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, місцевий господарський суд виходив з того, що договір оренди (з урахуванням попередніх змін) було пролонговано лише до 30.03.2021. Водночас, ФОП Дяченко О.В., у визначений Законом України «Про оренду державного та комунального майна» строк (а саме: не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди) не зверталася до позивача із заявою про продовження договору, не надавала до такої заяви звіт про оцінку майна, а також рецензію на цей звіт. Таким чином, суд зауважив, що договір оренди припинився, відповідно, підстави вважати його поновленим на строк до 28.02.2024 відсутні.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволенні первісного позову, ФОП Дяченко О.В. подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити нове рішенні в цій частині про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено наступне.

- суд не надав належної оцінки тому факту, що до 30.03.2021 були чинні умови договору оренди, які зобов`язували відповідача сповістити позивача про намір продовжити термін дії договору не пізніше, ніж за 30 днів до завершення терміну дії договору;

- положення нового законодавства про оренду, зокрема, встановлення строку подання такої заяви не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору у даному випадку не застосовуються;

- позивач не надіслав повідомлення про припинення дії договору ні за один місяці до закінчення строку дії договору, ні за один місяць після, а тому договір оренди є продовженим.

- орендар ніяк не міг виконати умову нового законодавства (щодо подання заяви шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі до 31.12.2022), оскільки дані про об`єкт оренди внесені до порталу лише 25.01.2021.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Одеської області.

07.06.2024 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 апеляційну скаргу ФОП Дяченко О.В. залишено без руху, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів надсилання копії скарги третій особі.

26.06.2024 від ФОП Дяченко О.В. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання копії скарги третій особі.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Діброви Г.І. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Поліщук Л.В., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 справу № 916/2784/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Поліщук Л.В., Савицького Я.Ф., за апеляційною скаргою ФОП Дяченко О.В. на рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 18.07.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено справу № 916/2784/23 до розгляду на 10.09.2024 о 15:15 год.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти її задоволення, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема, зазначив, що місцевий господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що договір оренди припинився, в той час як орендар, у визначений законодавством строк, не звертався до орендодавця із заявою про продовження договору, не надавав до такої заяви звіт про оцінку майна, а також рецензію на цей звіт.

10.09.20241 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване неможливістю прибути в судове засідання, у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу ФОП Дяченко О.В. на рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 у справі № 916/2784/23 поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, у розумний строк, відкладено розгляд справи на 15.10.2024 о 13:30 год.

В судове засідання 15.10.2024 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 у даній справі, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи та встановлено судом, нежитлові приміщення та споруди комунальної установи «Одеський обласний онкологічний диспансер», загальною площею 26830,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 189960630.

Управління обласної ради з майнових відносин Одеською обласною радою наділено повноваженнями реалізації державної та регіональної політики у сфері управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що перебуває в управлінні обласної ради , здійснення функцій з управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Позивач є неприбутковим та лікарняним закладом охорони здоров`я - унітарним комунальним некомерційним підприємством, а також об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада в межах повноважень, визначених законодавством України.

Згідно з п. 1.2. Статуту позивача, затвердженого рішенням Одеської обласної ради від 12.07.2022 №449-VIII, він створений на підставі рішення Одеської обласної ради від 19.06.2019 №978-VII шляхом реорганізації (перетворення) комунальної установи «Одеський обласний онкологічний диспансер» у Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради».

Таким чином, позивач є правонаступником Комунальної установи «Одеський обласний онкологічний диспансер».

Відомості про те, що позивач є правонаступником Комунальної установи «Одеський обласний онкологічний диспансер» містяться також в Єдиному державному реєстрі і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2012 між позивачем (Орендодавець) та ФОП Дяченко О.В. (Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху хірургічного корпусу диспансеру загальною площею 20,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, з метою розташування аптечного кіоску.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 9.1. договору він діє з 01.07.2012 до 31.05.2015.

Пунктом 9.4. Договору встановлено, що дія Договору оренди припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який було укладено.

22.05.2022 між сторонами складено та підписано акт приймання - передачі майна, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення.

01.06.2015 сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою продовжено строк його дії до 30.04.2018.

05.02.2018 відповідачка звернулася з листом до позивача про продовження договору.

Позивач листом від 05.02.2018 № 01-06/105 звернувся до Управління Одеської обласної ради з майнових відносин з проханням розглянути питання щодо продовження терміну дії договору оренди терміном на 2 роки 11 місяців.

Листом від 08.02.2018 за № 01-06/128 позивач звернувся до Управління Одеської обласної ради з майнових відносин з проханням призначити незалежну оцінку нежитлового приміщення.

08.01.2021 ФОП Дяченко О.В. звернулася до позивача із листом, в якому просила надати дозвіл на проводження договору оренди на 3 роки.

25.05.2022 позивач направив ФОП Дяченко О.В. лист за вих. № 01-06/327, яким поінформував про необхідність належного оформлення права користування майном, зокрема розпочати процедуру оформлення нового договору оренди.

08.06.2022 у відповідь на лист вказаний лист, ФОП Дяченко О.В. повідомила, що після закінчення терміну договору має намір на його поновлення або скористатися переважним право на укладання договору найму на новий строк в порядку, передбаченому законом, із дотриманням усіх визначених законом процедур.

01.07.2022 позивач направив ФОП Дяченко О.В. лист № 01-06/436, яким повідомив, зокрема, що у зв`язку з прийняттям нового Закону України «Про оренду державного та комунального майна» необхідно належним чином оформити договірні відносини між сторонами. Також було зазначено, що у зв`язку із закінченням терміну дії договору, необхідним є складання акту повернення майна.

У відповідь на вказаний лист ФОП Дяченко О.В. повідомила, зокрема, що договір оренди на теперішній час є діючим.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи приписи вказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 у даній справі лише в частині задоволення первісного позову.

Предметом первісного позову у даній справі є вимога позивача усунути перешкоди у користування та розпорядженні нежитловими приміщеннями шляхом зобов`язання відповідача звільнити їх, підписавши акт приймання-передачі (повернення) майна з позивачем.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що договір оренди (з урахуванням попередніх змін) було пролонговано лише до 30.03.2021, водночас, ФОП Дяченко О.В., у визначений Законом України «Про оренду державного та комунального майна» строк (а саме: не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди) не зверталася до позивача із заявою про продовження договору, не надавала до такої заяви звіт про оцінку майна, а також рецензію на цей звіт. Таким чином, суд зауважив, що договір оренди припинився, відповідно, підстави вважати його поновленим на строк до 28.02.2024 відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 626 - 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 283 ГК України, відповідно до якої за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами ч. 1 ст. 284 ГК України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором між сторонами виникли орендні правовідносини.

Враховуючи те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею майна державної та комунальної власності в оренду та відносини між орендарем та орендодавцем.

На час укладення договору оренди діяли положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII.

03.10.2019 прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ. У розділі «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).

Пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Ураховуючи опублікування тексту Закону України № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні «Голос України» 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).

При цьому за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина перша статті 5 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Колегія суддів зазначає, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-ІХ.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі №908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне застосувати дані у висновки при розгляді цієї справи.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Як вже зазначалось, 01.06.2015 сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою продовжено строк його дії до 30.04.2018.

05.02.2018 відповідачка звернулася з листом до позивача про продовження договору.

Позивач листом від 05.02.2018 №01-06/105 звернувся до Управління Одеської обласної ради з майнових відносин з проханням розглянути питання щодо продовження терміну дії договору оренди терміном на 2 роки 11 місяців.

Листом від 08.02.2018 за №01-06/128 позивач звернувся до Управління Одеської обласної ради з майнових відносин з проханням призначити незалежну оцінку нежитлового приміщення.

Тобто Орендодавець не заперечував проти продовження договору та у подальшому не заперечував проти використання відповідачем зазначених приміщень, приймав орендну плату.

Враховуючи відсутність укладеної сторонами додаткової угоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що договір оренди продовжився на той самий строк та на тих самих умовах тобто до 30.03.2021.

Водночас, оскільки строк дії договору оренди закінчився 30.03.2021, тобто вже після 01.07.2020, до спірних орендних правовідносин сторін у даній справі слід застосовувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX.

Порядок продовження договору оренди встановлений у ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 та у постанові Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджений Порядок передачі в оренду державного та комунального майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу четвертого частини сьомої цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт. Порядком передачі майна в оренду (для державного майна) або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (для комунального майна) на орендаря може бути покладений обов`язок подачі додаткових документів разом із заявою про продовження договору оренди, що продовжується відповідно до частини другої цієї статті.

Частиною 8 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 визначено, що передача в оренду майна без проведення аукціону здійснюється виключно в ЕТС. У разі надходження заяви про оренду від особи, яка має право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону, інформація про об`єкт, який передається в оренду, та укладений договір публікуються в ЕТС.

Підстави для відмови у продовженні договору оренди визначені у статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019. Так, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Відповідно до пункту 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Пунктом 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна передбачено, що заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені пунктом 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року, крім: положень статей 5, 6, 11, 14, частини восьмої статті 15, частини шостої статті 16 цього Закону (в частині роботи ЕТС), які стосуються внесення (включення) та опублікування інформації в ЕТС, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в ЕТС, опублікування в ЕТС Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, які вводяться в дію з 1 жовтня 2020 року. Внесення (включення) та опублікування інформації, оприлюднення Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 14, частиною восьмою статті 15, частиною шостою статті 16 цього Закону, здійснюються на офіційних вебсайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування, до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом. Подання заяв, у тому числі заяв на оренду, передбачених статтями 6, 11, 14 цього Закону, здійснюється в паперовій або в електронній формі (без використання ЕТС) до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень.

Згідно із підпунктом 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» від 03.06.2020 №483 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до початку роботи електронної торгової системи Порядок у частині внесення (включення) та оприлюднення інформації в електронній торговій системі, надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в електронній торговій системі, оприлюднення в електронній торговій системі Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 11, 14, частиною восьмою статті 15, частиною шостою статті 16 Закону (в частині роботи електронної торгової системи), застосовується у такий спосіб: шляхом оприлюднення на офіційних веб-сайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування або уповноваженого ним органу; шляхом внесення, подання, надсилання в паперовій або в електронній формі (без використання електронної торгової системи). Надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди до початку роботи електронної торгової системи може здійснюватися через електронну торгову систему в разі наявності такої технічної можливості.

Таким чином, для продовження договору оренди комунального майна орендар зобов`язаний надати орендодавцю в установлений строк (не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди) відповідну заяву, яка починаючи з 01.10.2020 подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі, та звіт про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що оскільки термін дії договору оренди закінчувався 30.03.2021, відповідачка відповідно до вимог частини третьої статті 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX мала подати заяву про продовження договору оренди не пізніше, ніж у строк до 29.12.2020.

При цьому відповідачка мала право подати заяву на оренду (продовження договору) і в паперовій формі без використання електронної торгової системи на підставі норм підпункту 1 пункту 1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX і підпункту 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» від 03.06.2020 № 483.

08.01.2021 ФОП Дяченко О.В. звернулася до позивача із листом, в якому просила надати дозвіл на проводження договору оренди на 3 роки.

Зазначений лист зареєстровано позивачем 08.01.2021 за № 16, що вбачається із штампу вхідної кореспонденції.

Оцінюючи вищевказаний лист, колегія суддів зазначає, що він не є заявою про продовження договору оренди у розумінні частини третьої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 та пункту 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, оскільки його направлено відповідачем з порушенням встановлених законодавством строків.

Окрім того, ФОП Дяченко О.В. не дотримано вимог частини восьмої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019, пункту 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна в частині надання до заяви про продовження договору оренди документів, передбачених пунктом 113 цього Порядку, та звіту про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а саме: не подано у встановлені строки відповідної заяви про продовження договору оренди разом із документами, передбаченими пунктом 113 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, та звітом про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що відповідно до положень статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах, а, отже, договір оренди припинився на підставі частини першої статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що позивач не надіслав повідомлення про припинення дії договору ні за один місяці до закінчення строку дії договору, ні за один місяць після, а тому договір оренди є продовженим.

Як вже зазначалось, оскільки строк дії договору оренди закінчився 30.03.2021 (тобто вже після 01.07.2020), до спірних орендних правовідносин сторін у даному випадку слід застосовувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX.

У спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (ст. 764 ЦК України та ч. 4 ст. 284 ГК України) спеціальним законом є Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019, пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень якого підлягає пріоритетному застосуванню до спірних орендних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Статтею 391 ЦК України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачу в здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (зокрема, шляхом виселення з неправомірно займаних нежитлових приміщень власника). Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником або титульним володільцем майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Для задоволення вимог позивача необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником або титульним володільцем своїх правомочностей, оскільки речове право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник або титульний володілець здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/19865/17.

Отже враховуючи, що договір припинив свою дію у зв`язку з закінченням терміну, на який він був укладений, що свідчить про відсутність на теперішній час між сторонами договірних орендних правовідносин, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів пролонгації договірних відносин, що існували між сторонами, або доказів укладення нового договору на право користування спірним нерухомим майном, а також з огляду на те, що інших належних та допустимих доказів наявності правових підстав використання спірного майна відповідачем до суду не подано, є підстави для застосування правової конструкції, передбаченої ст. 391 ЦК України, а саме зобов`язання ФОП Дяченко О.В. звільнити приміщення, підписавши акт приймання-передачі (повернення) майна з позивачем.

Задоволення вказаної вимоги забезпечить поновлення порушеного права позивача, як орендодавця, на вільне розпорядження об`єктом оренди.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дяченко Ольги Володимирівни залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 30.04.2024 у справі № 916/2784/23 - без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.10.2024.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Л.В. Поліщук

Я.Ф. Савицький