ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2499/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання Кафланової А.С.
розглянувши заяву позивача публічного акціонерного товариства Південний про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2499/24
про стягнення заборгованості у розмірі 115 824,72 грн
Господарським судом Одеської області розглядалася справа №916/2499/24 за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний /вх. № 2559/24/ до товариства з обмеженою відповідальністю Сучасні сервісні системи про стягнення заборгованості за договором еквайрингу № 8647/26-01 від 25.02.2021 у розмірі 115 824,72 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.09.2024 позовні вимоги публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ТОВ Сучасні сервісні системи на користь ПАТ АБ Південний заборгованість за договором еквайрингу № 8647/26-01 від 25.02.2021 у розмірі 115 824,72 грн, з яких: 92 169,78 грн основний борг; 3 213,03 грн інфляційні втрати; 20 441,91 грн штрафні санкції; та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

09.10.2024 року на адресу суду надійшла заява позивача ПАТ АБ Південний про ухвалення додаткового рішення /вх. № 2-1578/24/, в якій позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 9300,00 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн та витрат на послуги перекладачів у розмірі 5300,00 грн.

10.10.2024 прийнято до розглягду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в тому самому порядку, що й судове рішення.

15.10.2024 через систему «Електронний суд» представник ПАТ АБ Південний подала заяву /вх. № 37570/24/ про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності представника заявника.

Дослідивши матеріали справи в частині вимог позивача про розподіл судових витрат, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві, датованій 05.06.2024 року, позивачем визначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат в загальному розмірі 4000,00 грн, з яких 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що з метою захисту порушених прав, 18.06.2018 року між АО «ЮРПРАЙМ» та АБ «Південний» укладено договір № 1/6-18 про надання правової допомоги, за умовами якого за послуги, що надаються Виконавцем у відповідності із умовами даного Договору Замовник сплачує Виконавцю гонорар (винагороду) у розмірі та у порядку, передбаченому у Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного договору. На вимогу Виконавця гонорар може сплачуватися і до моменту надання послуг Замовнику, а у разі відмови останнього від їх оплати, Виконавець має право припинити надання послуг до моменту їх оплати. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в додатку до договору про надання правової допомоги /п.п. 4.1, 4.3 договору/.

В подальшому між АО «ЮРПРАЙМ» та АБ «Південний» щорічно укладались додаткові угоди, а саме 18.12.2018, 18.12.2019, 16.12.2020, 31.12.2021, 21.12.2022, 13.12.2023, якими було продовжено дію договору, та на теперішній час договір № 1/6-18 про надання правової допомоги від 18.06.2018 діє до 31.12.2024 року.

Судом встановлено, що представництво АБ «Південний» в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Кувшиновою В.П. на підставі ордеру ВН № 1273015 від 08.08.2023 року, виданого АО «ЮРПРАЙМ».

Судом досліджено Акт №442 прийому-передачі виконаних робіт від 04.06.2024, підписаний замовником ПАТ АБ «Південний» та виконавцем АО «ЮРПРАЙМ», відповідно до якого загальна вартість наданих послуг склала 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги.

Також до матеріалів справи додані Акт прийому-передачі наданих послуг з перекладу №85 від 15.05.2024 року, відповідний рахунок №85 від 15.05.2024 та меморіальний ордер №1539 від 24.05.2024 на суму 5 300,00 грн.

Суд зауважує, що у абз. 3 пункту 6.5 постанови ОП КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості та реальності, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу понесених витрат на правничу допомогу відповідно до зазначеного в позовній заяві попереднього (орієнтовного) розміру судових витрат, а саме у розмірі 4 000,00 грн, в зв`язку з чим заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача заяву позивача публічного акціонерного товариства Південний про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2499/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Сучасні сервісні системи /, адреса 04215, м. Київ, пр. Свободи, 17-Б, кв. 142/ на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний /, адреса 65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1/ судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн /чотири тисячі гривень 00 копійок/.

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 21.10.2024.

Суддя Н.Д. Петренко