ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/451/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" до Рівненського обласного виробничого державно-комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення 1 215 198,63 грн

у судове засідання з`явились представники:

від позивача - Дунець Г.Я.;

від відповідача - Махаринець Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебуває позов АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" до РОВДКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" про стягнення 1 215 198,63 грн - боргу за Договором про відведення стічних вод №34-БМЕСД-4-23/Ю від 23.03.2023, з яких 1 047 821,49 грн - основна заборгованість, 464,84 грн - 0,1% річних, 13 460,66 грн - інфляційних втрат, а також 153 451,64 грн - пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Даний позов обґрунтований невиконанням з боку відповідача умов Договору №34-БМЕСД-4-23/ю від 23.03.2023 про відведення стічних вод в частині оплати наданих послуг на загальну суму 1 047 821,49 грн.

При цьому, акти виконаних робіт погоджені та підписані з боку відповідача.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов, передбаченим ст. 165 ГПК України, а відтак суд на підставі ч.2 ст. 178, ч.9 ст. 165 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

В той же час, матеріали справи містять заяву РОВДКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки:

- загальна сума заборгованості населення станом на 30.04.2024 перед РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" складає 152 749 226,98 грн.;

- станом на 30.04.2024 узгодженою, проте не відшкодованою державою на користь РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" є сума різниці в тарифах на загальну суму 141 555 100,00 грн;

- відповідно до численних судових рішень про стягнення з РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" заборгованості з несвоєчасної сплати різного роду податків та зборів, а також нарахованих на них штрафних санкцій, виконання рішення значно ускладнюється;

- РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал", в свою чергу, має цілу низку боржників, як фізичних так і юридичних осіб, щодо яких відкриті виконавчі провадження, та які мають наявну заборгованість зі сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Отже, узагальнивши вищевказані показники платоспроможності та іншу інформацію РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" можна встановити, що в підприємства дуже низька платоспроможність.

Процесуальні дії у справі

01.05.2024 позовна заява АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" надійшла до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою від 27.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.06.2024.

Ухвалою від 18.06.2024 відкладено підготовче засідання на 23.07.2024.

23.07.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Романюк Ю.Г. на лікарняному, про що повідомлено сторін у справі.

Відповідно до інформації табелю обліку робочого часу, суддя Романюк Ю.Г. перебувала на лікарняному у період з 23.07.2024 по 09.08.2024.

12.08.2024 суддя Романюк Ю.Г. приступила до виконання своїх посадових обов`язків по здійсненню правосуддя і ухвалою від 12.08.2024 підготовче засідання було призначене на 20.08.2024.

20.08.2024 від позивача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою від 20.08.2024 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 19.09.2024.

У судовому засіданні 19.09.2024 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 19.09.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.10.2024.

У судовому засіданні 08.10.2024 представники сторін підтримали доводи і заперечення викладені у заявах по суті спору.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

23.03.2023 між РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" (Сторона-1) та АТ "Українська залізниця" в особі начальника виробничого структурного підрозділу "Львівська дирекція" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" (Сторона-2) укладено Договір №34-БМЕСД-4-23/ю про відведення стічних вод (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується приймати та транспортувати стічні води від абонентів замовника, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Згідно з п.2.1 вартість транспортування 1 м.куб. стічних вод Стороною 2 становить 10,33 грн. (без ПДВ), згідно постанови НКРЕКП №2499 від 16 грудня 2020.

У п.2.2 зазначено, що Сторона 1 зобов`язується надати до 5 числа поточного місяця за попередній дані щодо нарахувань абонентам, визначених у Додатку №1 на електрону адресу Сторони 2 згідно форми Додатку №1. Сторона 2 формує та надає Стороні 1 акт виконаних робіт за зазначений період не пізніше 10 числа поточного місяця за попередній.

Згідно п.2.3 Сторона 1 зобов`язується сплатити за послуги транспортування стічних вод за об`єм м.куб. спожитих абонентами, наведеними у Додатку №1.

Відповідно до п.2.4 Сторона 1 проводить оплату за отримані послуги згідно даного договору шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Сторони 2 щомісячно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі відповідних актів, складених відповідно до п.2.2 Договору.

За п.4.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Сторони несуть відповідальність згідно із діючим законодавством України та умовами цього Договору.

Відповідно п.4.2. Сторони відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановили, що розмір відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1% процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.

Відповідно п.7.1. Договору, цей договір набирає чинності з дня його укладання і діє до 31.12.2023.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуг на 1 047 821,49 грн, на підтвердження чого надав Акти виконаних робіт:

- №868/30327 від 28.04.2023 на суму 75 714,77 грн;

- №868/30327 від 18.05.2023 на суму 285 157,58 грн;

- №868/30327 від 30.05.2023 на суму 104 039,63 грн;

- №868/30327 від 29.06.2023 на суму 76 855,20 грн;

- №868/30327 від 28.07.2023 на суму 94 804,61 грн;

- №868/30327 від 30.08.2023 на суму 82 817,68 грн;

- №868/30327 від 28.09.2023 на суму 84 020,09 грн;

- №868/30327 від 30.10.2023 на суму 99 775,40 грн;

- №868/30327 від 27.11.2023 на суму 89 747,04 грн;

- №868/30327 від 28.12.2023 на суму 54 889,49 грн.

Вказані акти виконаних робіт погодженні та підписані відповідачем без застережень.

У ході розгляду справи, згідно платіжної інструкції №28946 від 19.07.2024, Сторона-2 перерахувала на користь Сторони-1 48 821,49 грн у якості часткової оплати акту №868/30327 від 28.04.2023.

Також, до справи долучено Угоду №9 про зарахування однорідних вимог від 31.07.2024, згідно якої сторони дійшли згоди про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за нижче вказаними документами, у яких вони є Сторонами, з наступним змістом.

Сторона-1 має грошові вимоги до Сторони-2, які виникли на підставі договору на транспортування стічних вод №34-БМЕСД-4-23ЛО від 23.03.2023 станом на 01.07.24 в сумі 1 614 851,73 грн. Відповідно до умов договору на транспортування стічних вод № БМЕСД-4-23/Ю від 23.03.2023 строк виконання грошового зобов`язання настав.

Сторона-2 має грошові вимоги до Сторони-1, які виникли на підставі договору відведення стічних вод №УЗ/ЦБМЕС-2382/Ю від 27.04.2023 станом на 01.07.2024 в сумі 95 479,67 грн. Відповідно до умов договору на відведення стічних вод №УЗ/ЦБМЕС-2382/ІС 27.04.2023 строк виконання грошового зобов`язання настав.

Після зарахування вищезазначених зустрічних однорідних вимог сума грошових вимог Сторони-1 до Сторони-2 в розмірі 95 479,67 грн та сума грошової вимоги Стороні-2 до Сторони-1 в розмірі 95 479,67 грн вважаються погашеними, а зобов`язання сторін по вимогам зазначеним в даному пункті - припиненими.

З наведених обставин вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Статтями 11 ЦК України, 174 ГК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч.6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами спору існують господарські правовідносини на підставі Договір №34-БМЕСД-4-23/ю про відведення стічних вод (далі - Договір) від 23.03.2023, у виконання якого позивач надав відповідачу послуг на 1 047 821,49 грн, які останнім прийнято, заперечень не висловлено.

Судом також встановлено, що на момент звернення з позовною заявою 01.05.2024, строк сплати боргу у розмірі 1 047 821,49 грн настав.

В той же час, у ході розгляду справи, відповідач погасив заборгованість на 144 301,16 грн шляхом:

- оплати 48 821,49 грн (платіжна інструкція №28946 від 19.07.2024);

- укладення Угоди №9 про зарахування однорідних вимог від 31.07.2024 у розмірі 95 479,67 грн.

Відповідно до положень ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав.

Згідно ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, в частині позовних вимог щодо стягнення 144 301,16 грн основного боргу, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в частині стягнення 144 301,16 грн. Одночасно, в частині стягнення інших 903 520,33 грн позов слід задоволити.

Крім основного боргу, АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" заявило до стягнення 464,84 грн - 0,1% річних, 13 460,66 грн - інфляційних втрат, а також 153 451,64 грн - пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом перевірено розрахунки відсотків річних та інфляційні втрати, за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE. Останні є арифметично вірними в заявлений позивачем період.

При цьому, судом враховано, що, у відповідності до п.4.2. Договору сторони змінили розмір відсотків річних до 0,1%.

Таким чином позов підставний до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 464,84 грн - 0,1% річних, 13 460,66 грн - інфляційних втрат.

Тоді як у задоволенні стягнення 153 451,64 грн пені суд відмовляє з огляду на наступне.

В силу ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.ст. 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

В силу ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Разом з тим, ст. 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Відтак, неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч.1 ст. 547 ЦК України). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч.2 ст. 547 ЦК України).

Що ж до позадоговірної неустойки (ст. 231 ГК України), то законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Розмір штрафних санкцій встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Відтак, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не узгоджено та не зафіксовано у договорі відповідальність у вигляді пені, а також не визначено її розміру, з огляду на що суд виснує про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача у цій частині.

З огляду на вищевикладене, суд не оцінює підстави можливості зменшення розміру пені, викладені у клопотанні відповідача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і про стягнення з відповідача на користь позивача 917 445,83 грн (з яких 903 520,33 грн основний борг, 464,84 грн - 0,1% річних, 13 460,66 грн - інфляційних втрат). Також, в частині позовних вимог щодо стягнення 144 301,16 грн провадження у справі суд закриває. У решті позову щодо стягнення пені у розмірі 153 451,64 грн суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні з позовною заявою, АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" сплатило судовий збір у розмірі 18 228,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №336423 від 15.05.2024.

При цьому дійсний розмір судового збору складає 18 227,98 грн (1 215 198,63 * 1,5%), тобто 0,02 грн - переплата.

Отож, АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 2 164,54 грн (2 164,52 грн за позовні вимоги про стягнення 144 301,16 грн, з яких провадження у справі закрито і 0,02 грн надмірно сплачений судовий збір).

Судовий збір в іншій частині (15 926,20 грн) підлягає розподілу пропорційно задоволеним вимогам: у розмірі 13 761,69 грн стягненню з відповідача, 2 301,77 грн залишенню за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 124, 126, 129, 222, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненського обласного виробничого державно-комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул. Степана Бандери, 2, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" (вул. вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, м. Київ, 03035, ) 917 445 (дев`ятсот сімнадцять тисяч чотириста сорок п`ять) грн 83 коп.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 144 301,16 грн.

4. У решті позову щодо стягнення пені у розмірі 153 451,64 грн відмовити.

5. Стягнути з Рівненського обласного виробничого державно-комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул. Степана Бандери, 2, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" (вул. вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, м. Київ, 03035, ) 13 761 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят одну) грн 69 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 18 жовтня 2024 року.

Суддя Ю.Г. РОМАНЮК