РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2024Справа № 910/7395/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації

про стягнення шкоди в розмірі 14 581 424,90 грн, 53 720,00 Євро, 82 915,00 доларів США, 1 180,00 фунтів стерлінгів, 500 польських злотих, 196 520,00 російських рублів (разом на момент подання позовної заяви еквівалент у гривні складає 20 427 727,46 грн)

При секретарю судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Шкурат Олександр Миколайович - в порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації матеріальної шкоди, а саме 14 581 424,90 грн, 53 720,00 Євро, 82 915,00 доларів США, 1 180,00 фунтів стерлінгів, 500 польських злотих, 196 520,00 російських рублів (разом на момент подання позовної заяви еквівалент у гривні складає 20 427 727,46 грн).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок збройної агресії відповідача майно позивача, яке розташоване в Київській, Сумській, Чернігівській Харківській, Запорізькій, Херсонській, Луганській та Донецькій областях було зруйновано, пошкоджено, заблоковано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7395/24 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09.07.2024. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Судом враховано, що до повномасштабної військової агресії російської федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території рф регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992 шляхом направлення доручення компетентному суду або іншому органу РФ.

У зв`язку з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку рф та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією.

Міністерство юстиції України листом №91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам російської федерації в порядку статті 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та рф у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території рф та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади рф за посередництва третіх держав також не здійснюється.

З огляду на викладене, єдиним можливим повідомленням відповідача про розгляд справи є розміщення оголошень на сайті Судової влади України.

Отже, враховуючи наявні у матеріалах справи докази на підтвердження повідомлення відповідача про призначені судові засідання шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті Судової влади України, слід дійти висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце засідань у даній справі.

У підготовче засідання 09.07.2024 представник відповідача не з`явився, хоча про місце, дату та час засідання належним чином, зокрема відповідно до частини 4 статті 122 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 06.08.2024.

У підготовче засідання 06.08.2024 не з`явився представник відповідача, хоча про місце, дату та час засідання належним чином, зокрема відповідно до частини 4 статті 122 ГПК України.

Відповідач не скористався правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідача належним чином було повідомлено про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 17.09.2024.

У судовому засідання 17.09.2024 Банк підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач не з`явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 17.09.2024 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Банку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач є банківською установою. Банк входить до п`ятірки найбільших банків України за обсягом активів. 94,94% акціонерного капіталу Банку належить Державі Україна в особі Міністерства фінансів України. Банк здійснює свою діяльність на всій території України, у кожній області України Банк має свої структурні підрозділи (регіональні дирекції), які мають майно, кошти та клієнтську базу.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та діє на день ухвалення рішення.

У зв`язку із завданням шкоди збройною агресією російської федерації Банк звернувся до Офісу генерального прокурора з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (лист від 18.05.2022 №148/9378/2022), в якому викладені факти втрати готівкових коштів у касах Банку, у банкоматах, а також щодо втрати дорогоцінних металів. За повідомленням Офісу Генерального прокурора від 01.06.2022 №10/1/1-9962-22 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2022 за №0000647 було внесено відомості за фактами наведеними Банком та здійснюється досудове розслідування (витяг з ЄРДР від 31.05.2022). Надалі Банк звернувся з додатковою заявою до Сумської обласної прокуратури з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2022 №148/13519/2022. На момент вирішення спору у даній справі триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі наказу Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 10.03.2023 №31 у Банку було вилучено готівкові російські рублі у сумі З 454 400,00 рублів. Таке вилучення було здійснено на потреби Держави в умовах воєнного стану. Вилучення здійснено на підставі наказу Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 10.03.2023 №31. Факт вилучення підтверджується Актом №7/31 про примусове відчуження або вилучення майна від 10.03.2023, складеним Головним управлінням розвідки МО України та Київською міською військовою адміністрацією. Примірник акту вручено Банку 17.04.2023.

Також під час російського наступу у лютому-березні 2022 року було пошкоджено майно Банку у Київської області. Було пошкоджено банкомат №АТМ00724 за адресою: Київська область, м. Чорнобиль, вул. Радянська, 74, (територія магазину "Крамниця"), що належав на праві власності позивачу.

На момент відключення банкомату залишок коштів у ньому складав 175 000,00 грн. Оскільки банкомату було заподіяно непоправної шкоди внаслідок бойових/мародерських дій, після деокупації та отримання доступу до нього встановити наявність та місце знаходження коштів не виявилось можливим, тому кошти були вкрадені російським військовослужбовцями під час окупації.

Дана подія була зафіксована робочою групою Банку, яка склала Акт фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження Активів Банку (від 27.09.2023, копія додається). Також додаються фотографії пошкодженого Банкомату. Знаходження коштів у банкоматі підтверджується випискою за 02.02.2022.

Під час збройної агресії було пошкоджено приміщення відділення Банку №237/24, яке розташоване на першому поверсі одноповерхової будівлі за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, село Скиток, вулиця Лісна, 54. При проведенні попереднього візуального огляду виявлено: ознаки вандалізму в будівлі, в якому знаходиться приміщення, ознаки дефектів інженерних мереж та обладнання приміщення, часткове пошкодження елементів фасаду, а також вбачається пошкодження/знищення основних засобів та нематеріальних активів (офісна/комп`ютерна техніка, меблі, в тому числі касова техніка тощо). Вказане приміщення не придатне до експлуатації, при цьому у касі цього відділення Банком було втрачено готівкові кошти. Акт від 01.06.2022 №501/1572/2022 складено робочою групою Банку після проведення попереднього візуального огляду за фотографіями. Наразі доступ до приміщення заборонено Збройними силами України. Внаслідок пошкодження майна відділення та його розграбування Банком було втрачено 671 551,20 грн, 4 801,87 російських рублів, 950 Євро, 6 024,00 доларів США.

Отже, внаслідок збройної агресії російської федерації було спричинено шкоду майну Банку, яке знаходилося у Київській та Чернігівській областях, у розмірі 2 384 691,89 грн, 6024,00 доларів США, 950,00 Євро, 9 500,00 російських рублів.

Внаслідок бойових дій на кордоні з Сумською областю було втрачено кошти у відділенні Банку №12/18. Відділення №12/18 було розташовано безпосередньо на кордоні з російською федерацією (митний пост) за адресою: Сумська область, Глухівський район, траса Кіпті-Глухів-Бачівськ 242 км + 516 м, МАПП "Бачівськ". У перший день російського вторгнення відділення №12/18 було зруйновано і доступу до його залишків немає до цього часу.

Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України №20-АГ від 21.04.2022 до закінчення воєнного стану запроваджено додаткові тимчасові режимні обмеження в межах Шосткинського, Сумського, Охтирського, Конотопського контрольованих прикордонних районів Сумської області. У рамках додаткових тимчасових режимних обмежень, зокрема, заборонено будь-яке пересування цивільних осіб в смузі місцевості вздовж державного кордону завширшки 1 км.

Вказані обставини зафіксовані у Поясненнях робочої групи сумської обласної дирекції від 08.06.2022 року.

Відповідно до бухгалтерського обліку Банку у касі цього відділення було втрачено наступні готівкові кошти: 320 172,60 грн, 2 296,00 доларів США, 8 400,00 євро, 2 400,00 російських рублів.

Перебування коштів у касі відділення підтверджується виписками з особового рахунку за 24.02.2022.

Також внаслідок збройної агресії російської федерації 01.10.2023 в районі 10.00 год. було пошкоджено (фактично знищено) належний Банку банкомат (АТМ00384, модель NCR 5887, серійний номер 13-41848793, інвентарний номер ), що знаходився за адресою: Сумська область, Шосткинський район, місто Дружба, вулиця вул. Європейська (С. Гнібеди), будинок З, який обліковувався за відділенням №308/18.

За фактом пошкодження цього банкомату Банк звернувся з заявою від 10.10.2023 №520/320/2023до правоохоронних органів й інформація про вчинення кримінального правопорушення була внесена до ЄРДР (кримінальне провадження №0001186 від 30.11.2023).

Відповідно до обліку на момент знищення банкомату у ньому знаходились грошові кошти на загальну суму 890 400,00 грн. За наслідками огляду залишків банкомату встановлено, що залишок готівкових купюр на суму 113 950,00 грн не підлягають подальшому обігу у зв`язку з значним пошкодженням.

Сума повністю втрачених грошових коштів внаслідок пошкодження банкомату складає 776 450,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються актом фіксації фактів знищення, втрати чи пошкодження майна (в тому числі, грошових коштів, цінних паперів, дорогоцінних (банківських) металів) від 06.10.2023, фото пошкодженого автомату додається, актом ревізії готівки, що була вилучена з банкоматів під час інкасації від 05.10.2023, актом проведення технічного огляду ATM та місця супроводження від 06.10.2023, випискою з особового рахунку.

Таким чином, внаслідок збройної агресії російської федерації майну Банку, яке знаходилося у Сумській області, було спричинено шкоду у розмірі 1 096 622,60 грн, 2 296,00 доларів США, 8 400,00 євро, 2 400,00 російських рублів.

Окупація Запорізької області була здійснена протягом лютого - березня 2022 року. Так, 26.02.2022 російські війська захопили порт Бердянськ та аеропорт Бердянськ та наступного дня російські військові повністю взяли під контроль місто.

01.03.2022 було захоплено місто Мелітополь, а 04.03.2022 - місто Енергодар.

Внаслідок окупації частини території Запорізької області Банком було втрачено контроль, тобто, вибула з володіння частина майна Банку (готівкові кошти), які були у касах наступних відділень Банку у Запорізькій області:

№182/07 (місто Мелітополь, вулиця Гризодубової, 55);

№186, №186/07 (місто Енергодар, вулиця Курчатова, 31);

№187, №187/07 (місто Бердянськ, вулиця Центральна, 29);

№432, №432/07 (місто Василівка, мікрорайон 40 років Перемоги, 2а);

№454, №454/07 ( смт Якимівка, вулиця Центральна, 68 );

№184/07 (місто Запоріжжя, вулиця Вінтера, 40).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - Перелік).

Розділом II Переліку визначено тимчасово окуповані російською федерацією території України.

Згідно з Пунктом 4 Розділу II Переліку територія Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району, Бердянського району, Енергодарська міська територіальна громада, ВасилІвська міська територіальна громада Запорізької області належить до тимчасово окупованої російською федерацією території України, дата початку окупації - 25.02.2022, 27.02.2022, 04.03.2022, дата звершення тимчасової окупації - не зазначена. Отже, вказані території є окупованими та до розташованих на їх території відділень Банку не має доступу.

Втрачені готівкові кошти та цінності у касах відділень на окупованій території становить: 277 572,45 грн, 7 760 євро, 13 055,00 доларів США, 1 610,00 російських рублів, 1617,98 грн (еквівалент вартості банківських металів у гривні):

ВідділенняАктив (Банкноти та монети)ВалютаРозмір завданої шкоди/збитківСума коштів у гри. Посилання на документ, підтверджуючий наявність коштів на момент втрати/знищення
Відділення №182/07, м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55 Банкноти та монетиUAH9 736,809 736,80 (Запорізька ОД додаток №21)
Відділення №182/07, м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55Банкноти та монетиEUR915,0028 528,24 (Запорізька ОД додаток №22)
Відділення №182/07, м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55Банкноти та монетиUSD480,0014 042,35 (Запорізька ОД додаток №23)
Відділення №182/07, м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55Банківські метали- монети ІН 03, іноз.виробиXAG1,50970,79 (Запорізька ОД додаток №24)
Відділення №182/07, м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55Пам`ятні монетиUAH11 506,4811 506,48 (Запорізька ОД Додаток №25 Запорізька ОД Додаток №26)
Відділення №186/07, м. Енергодар, вул. Курчатова, 31Банкноти та монетиUAH7 467,807 467,80 (Запорізька ОД додаток №27)
Відділення №186/07, м. Енергодар, вул. Курчатова, 31Банкноти та монетиEUR2 295,0071 554,43 (Запорізька ОД додаток №28)
Відділення №186/07, м. Енергодар, вул. Курчатова, 31Банкноти та монетиUSD3 264,0095 487,99 (Запорізька ОД додаток №29)
Відділення №186/07, м. Енергодар, вул. Курчатова, 31Пам`ятні монетиUAH13 491,6513 491,65 (Запорізька ОД додаток №30,31)
Відділення №187/07, м. Бердянськ, вул. Центральна, 29Банкноти та монетиUAH10 340,7010 340,70 (Запорізька ОД додаток №32)
Відділення №187/07, м. Бердянськ, вул. Центральна, 29Банкноти та монетиEUR110,003 429,62 (Запорізька ОД додаток №33)
Відділення №187/07, м. Бердянськ, вул. Центральна, 29Банкноти та монетиUSD7 861,00229 972,77 (Запорізька ОД додаток №34)
Відділення №187/07, м. Бердянськ, вул. Центральна, 29Банкноти та монетиRUB1 610,00813,79 (Запорізька ОД додаток №35)
Відділення №187/07, м. Бердянськ, вул. Центральна, 29Пам`ятні монетиUAH7 909,157 909,15 (Запорізька ОД Додаток №36, 37)
Відділення №432/07, м. Василівна, мікрорайон 40 років Перемоги, 2аБанкноти та монетиEUR4 440,00138 432,10 (Запорізька ОД додаток №38)
Відділення №432/07, м. Василівна, мікрорайон 40 років Перемоги, 2аБанкноти та монетиUSD100,002 925,49 (Запорізька ОД додаток №39)
Відділення №432/07, м. Василівна, мікрорайон 40 років Перемоги, 2аБанкноти та монетиUAH172 944,00172 944,00 (Запорізька ОД додаток №40)
Відділення №432/07, м. Василівка, мікрорайон 40 років Перемоги, 2аБанківські метали- інвестиційні монетиXAG1,00647,19 (Запорізька ОД додаток №41)
Відділення № 432/07, м. Василівка, мікрорайон 40 років Перемоги, 2аПам`ятні монетиUAH15 379,8115 379,81 (Запорізька ОД додаток №42, 43)
Відділення №454/07, смт. Якимівка, вул. Центральна, 68Банкноти та монетиUSD1 350,0039 494,12 (Запорізька ОД додаток №44)
Відділення №454/07, смт. Якимівка, вул. Центральна, 68Банкноти та монетиUAH10 196,4010 196,40 (Запорізька ОД додаток №45)
Відділення №454/07, смт. Якимівка, вул. Центральна, 68Пам`ятні монетиUAH18 599,6618 599,66 (Запорізька ОД додаток №46,47)

Сума втрачених готівкових кошти у захоплених банкоматах становить 80 300,00 грн:

Інвентарний номер банкоматуНомер банкоматуМісцезнаходження банкоматуРахунок облікуСума коштів у гри. Посилання на документ, підтверджуючий наявність коштів на момент в трати/знищення
АТМ00147Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського, 37 (Магазин "Ростислав")31.980.1825 150,00 (Запорізька ОД додаток №15)
АТМ00148Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 55 (Відділення банку №182/07)41.980.1821 000,00 (Запорізька ОД додаток №16)
АТМ00164Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Курчатова, 31 (Відділення банку №186/07 )21.980.1865 550,00 (Запорізька ОД додаток №17)
АТМ00738Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Північна, 15-Б (Аптека)51.980.18765 150,00 (Запорізька ОД додаток №18)
АТМ00777Запорізька обл., с. Велика Білозерка, вул. Центральна, 125 (Великобілозерська сільрада)41.980.1861 500,00 (Запорізька ОД додаток №19)
АТМ00882Запорізька обл., м. Василівка, бульв. Центральний, 7 (Магазин "КОНТРABANDA")41.980.1 841 950,00 (Запорізька ОД додаток №20)

Факти втрати коштів у вказаних відділеннях Банку зафіксовані в актах фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження Активів Банку, складені та підписані робочою групою Запорізької обласної дирекції Банку: від 24.06.2022 №51504/519/2022, від 24.06.2022 №51504/529/2022, від 24.06.2022 №51504/518/2022, від 24.06.2022 №51504/522/2022, від 24.06.2022 №51504/521/2022, від 27.06.2022 №51504/529/2022, від 05.08.2022 №51504/706/2022, від 05.09.2022 №51504/791/2022 (додатки №1-8 Запорізька ОД).

Право власності на майно (банкноти, монети) Банку у касах відділень підтверджується виписками з особових рахунків (додатки Запорізька ОД №15-20), готівкові кошти у банкоматах - виписками з особових рахунків (додатки Запорізька ОД №21-47).

Отже, загальний розмір шкоди завданої агресією російської федерації на території Запорізької області складає: 359 490,43 грн, 7 760 євро, 1 3055,00 доларів США, 1 610,00 рублів.

Починаючи із 24.02.2022 збройні сили російської федерації завдавали ракетних ударів, здійснювали обстріли з далекобійних артилерійських систем та використовували інші знаряддя ведення війни в напрямку місцезнаходження майна позивача на території Донецької та Луганської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією" станом на сьогодні Луганська область є окупованою територією. Відповідно до розділу II Переліку вся територія Маріупольського району Донецької області окупована з 05.03.2022.

На окупованій території Банком були втрачені грошові кошти у банкоматах та касах відділень №313/04 (Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, 32), №353/12 (Луганська область, місто Лисичанськ, проспект Перемоги, 149), №356/12 (Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 59), №363/12 (Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Менделєєва, 24), №436/04 (Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, 14).

Сума втрачених готівкових коштів та цінностей у касах відділень та банкоматах на окупованій території:

АктивВідділенняАкт фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження Активів банкуСума коштів у грнДокумент, підтверджуючий наявність коштів на момент втрати/знищення
Банкноти в касі відділення (8 565 євро)№313/04 Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, 32525/554/2022 від 06.06.2022 (додаток 1)340 803,92 (додаток 1)виписка СРД додаток №16
Банкноти в касі відділення (4656 долар)№313/04 Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, 32525/554/2022 від 06.06.2022170 263,40 (додаток 1)виписка СРД
Банкноти в касі відділення (67 310 рубль)№313/04 Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, 32525/554/2022 від 06.06.2022 р. (додаток 1)25 611,46 (додаток 1)виписка СРД додаток №16
Банкноти в касі відділення (гривня)№313/04 Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, 32525/554/2022 від 06.06.2022 р. (додаток 1)188 984,60виписка СРД додаток №16
Банкноти в касі відділення 500 (польський злотий)№353/12, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 149№525/569/2022 від 13.06.2022 (додаток 17)4 446,70виписка СРД додаток №18
Банкноти в касі відділення (210 євро)№353/12, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 149№525/569/2022 від 13.06.2022 (додаток 17)8 355,96виписка СРД додаток №18
Банкноти в касі відділення (1180 фунт стерлінг)№353/12, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 149№525/569/2022 від 13.06.2022 (додаток 17)54 622,67виписка СРД додаток №18
Банкноти в касі відділення (гривня)№353/12, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 149№525/569/2022 від 13.06.2022 (додаток 17)6 036,80виписка СРД додаток №18
Банкнот и в касі відділення (11900 євро)№356/12 Луганська область, м. Сєверодонецьк, проспект Центральний, 59№525/571/2022 від 14.06.2022 (додаток 20)473 504,57виписка СРД додаток №21
Банкноти в касі відділення (19100 долар)№356/12 Луганська область, м. Сєверодонецьк, проспект Центральний, 59№525/571/2022 від 14.06.2022 (додаток 20)698 460,26виписка СРД додаток №21
Банкноти в касі відділення (гривня)№356/12 Луганська область, м. Сєверодонецьк, проспект Центральний, 59№525/571/2022 від 14.06.2022 (додаток 20)4 528 759,40виписка СРД додаток №21
Банкноти в касі відділення (9 980 євро)№363/12 Луганська область, м. Рубіжне, вулиця Менделєєва, 24№525/560/2022 від 08.06.2022 (додаток 22)397 107,19виписка СРД додаток №23
Банкноти в касі відділення (6458 долар)№363/12 Луганська область, м. Рубіжне, вулиця Менделєєва, 24№525/560/2022 від 08.06.2022 (додаток 22)236 160,02виписка СРД додаток №23
Банкноти в касі відділення (74000 рубль)№363/12 Луганська область, м. Рубіжне, вулиця Менделєєва, 24№525/560/2022 від 08.06.2022 (додаток 22)28 157,00виписка СРД додаток №23
Банкноти в касі відділення (гривня)№363/12 Луганська область, м. Рубіжне, вулиця Менделєєва, 24№525/560/2 022 від 08.06.2022 (додаток 22)1 288 394,70виписка СРД додаток №23
Банкнот и в касі відділення (2960 євро)№436/04 Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 14№525/561/2022 від 08.06.2022 (додаток 9)117 779,29виписка СРД додаток №24
Банкноти в касі відділення (11 155 долар)№436/04 Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 14№525/561/2022 від 08.06.2022 (додаток 9)407 922,73виписка СРД додаток №24
Банкноти в касі відділення (гривня)№436/04 Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 14№525/561/2022 від 08.06.2022 (додаток 9)354 913,00виписка СРД додаток №24
Банкноти в банкоматі АТМ00441м. Рубіжне, вул. Менделєєва, 24, відділення № 363№525/560/2022 від 08.06.2022 (додаток 22)19 700,00виписка СРД додаток №27
Банкноти в банкоматі АТМ00904м. Сватове, майдан Злагоди, 5А відділення №356/12№525/627/2022 від 28.06.2022 (додаток 13)20 300,00виписка СРД додаток №28
Банкноти в банкоматі АТМ00007м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена (Енгельса), 32№525/554/2022 від 06.06.2022 (додаток 1)37 740,00виписка СРД додаток №25
Банкноти в банкоматі АТМ00815м. Маріуполь, просп. Миру, 14, відділення №436/04№ 525/561/2022 від 08.06.2022289 750,00виписка СРД додаток №26
Банкноти в банкоматі АТМ00700м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, 59, відділення №356№525/627/2022 від 28.06.2022 (додаток 13)2 200,00виписка СРД додаток №29
Банкноти в банкоматі ATM00674м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний 46№525/627/2022 від 28.06.2022 (додаток 13)1 100,00виписка СРД додаток №30
Банкноти в банкоматі АТМ00726м. Лисичанськ вул. Героїв Сталінграда 5№525/629/2022від 28.06.2022 (додаток 19)4 400,00виписка СРД додаток №31
Банкноти в банкоматі АТМ00431м. Лисичанськ, вул. Дружбинародів, 1, Відділення №353№525/629/2022від 28.06.2022 (додаток №19)11 900,00виписка СРД додаток №31
Банкноти в банкоматі АТМ00432м. Лисичанськ, просп. Перемоги (Леніна), 134, Відділенням №353№525/629/2022від 28.06.2022 (додаток №19) 10 400,00виписка СРД додаток №31
Банкноти в банкоматі АТМ00433м. Лисичанськ просп. Перемоги (Леніна), 84, Відділення №353№525/629/2022 від 28.06.2022 (додаток 19)201 300,00виписка СРД додаток №31
Банкноти в банкоматі АТМ00434м. Лисичанськ, просп. Перемоги (Леніна), 149, Відділення №353№525/629/2022 від 28.06.2022 (додаток 19)3 700,00виписка СРД додаток №31
Банкноти в банкоматі АТМ00768Волноваський р-н, с. Єлизаветівка, вул. Мічуріна, буд. 86№525/660/2022 від 08.07.2022 (додаток 32)3 400,00виписка СРД додаток №33
Банкноти в банкоматі АТМ00769Волноваський р-н., с. Єлизаветівка, вул. Мічуріна, буд. 86№525/660/2022 від 08.07.2022 (додаток 32)23 750,00виписка СРД додаток №34
Факти втрати коштів у вказаних відділеннях Банку зафіксовані в актах фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження Активів Банку від 06.06.2022 №проект 566, від 08.06.2022 №проект 571 з фотофіксацією, від 24.06.2022 №проект 632, від 27.06.2022 №проект 637, від 24.06.2022 №проект 629 з фотофіксацією, від 13.06.2022 №проект 580 з фотофіксацією, від 08.06.2022 №проект 572 з фотофіксацією, від 07.07.2022 №проект 674 (додатки СРД №1, №9, № 13, №17, №19, 20, №22, №32). Акти складені та підписані робочою групою Східної регіональної дирекції Банку.

Право власності Банку на готівкові кошти у касах відділень та у банкоматах підтверджується виписками з особових рахунків (додатки СРД №16, 18, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 34).

Отже, загальний розмір шкоди завданої агресією російської федерації на території Донецької та Луганської області складає: 6 996 728,50 грн, 33 615 євро, 41 369 доларів США, 141 310 російських рублів, 500,00 польських злотих, 1 180,00 фунтів стерлінгів.

Починаючи із 24.02.2022 збройні сили російської федерації завдали масованого удару також по Херсонській області. Протягом перших днів наступу окупаційні війська зайняли кілька найбільших міст області: Генічеськ, Скадовськ, Олешки, Каховку, Нову Каховку, Голу Пристань, а також мости через Дніпро і Північнокримський канал. Більша частина Херсонської області, включно з обласним центром, була окупована російськими військовими упродовж першого тижня повномасштабного вторгнення російської федерації.

Відповідно до розділу II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції окупованих територій України від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дїї, або тимчасово окупованих Російською Федерацією" станом на сьогодні Олешківська міська територіальна громада, Новокаховська міська територіальна громада, Каховська та Скадовська територіальні громади є окупованими російськими військами.

Сума втрачених готівкових коштів та цінностей у касах відділень та банкоматах на окупованій території:

Готівкові кошти/цінностіДата втрати активуМісцезнаходження банкомату/відділенняРозмір завданої шкоди/збитків в гривні, акт фіксаціїПосилання на документ, підтверджуючий наявність коштів на момент втрати/знищення
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00257)14.06.2022Херсонська обл., м Херсон, вул. Перекопська, 215 200,00 (Херсонська ОД Додаток 50)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 64)
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00259)14.06.2022Херсонська обл., м. Херсон, Бериславське шосе, 152 300,00 (Херсонська ОД Додаток 51)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 65)
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00262)14.06.2022м. Херсон, вул. Лютеранська, 42 350,00 (Херсонська ОД Додаток 52)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 66 )
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00884)14.06.2022Херсонська обл., м. Олешки, вул. Гвардійська, 239 750,00 (Херсонська ОД Додаток 54)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 68)
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00253)14.06.2022Херсонська обл., м. Херсон, вул. Шенгелія, 21/15-А3 550,00 (Херсонська ОД Додаток 55)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 69)
Готівкові кошти у банкоматі (АТМ00816)14.06.2022Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1-го Травня, 26-А3 350,00 (Херсонська ОД Додаток 56)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 70)
Пам`ятні монети в касі відділення №423/21 (UAH)15.06.202275600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1-го Травня, 26 а765,00 (Херсонська ОД Додаток 57)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 71), (Херсонська ОД Додаток 72)
Банкноти та монети в касі відділення №423/21 (1525 EUR)15.06.202275600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1 -го Травня, 26 а60 245,28 (Херсонська ОД Додаток 57)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 73)
Банкноти та монети в касі відділення №423/21 (2215 USD)15.06.202275600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1-го Травня, 26 а80 999,45 (Херсонська ОД Додаток 57)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 74)
Банкноти та монети в касі відділення №423/21 (UAH)15.06.202275600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1-го Травня, 26 а6 796,00 (Херсонська ОД Додаток 57)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 75)
Банкноти та монети в касі відділення №391/21 (6550 RUB)15.06.202274900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, просп. Дніпровський, 192 527,78 (Херсонська ОД Додаток 58)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 76)
Банкноти та монети в касі відділення №391/21 (UAH)15.06.202274900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, просп. Дніпровський, 205 791,00 (Херсонська ОД Додаток 58)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 77)
Пам`ятні монети в касі відділення №391/21 (UAH)15.06.202274900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, просп. Дніпровський, 2126 552,48 (Херсонська ОД Додаток 58)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 78)
Банкноти та монети в касі відділення №266/21 (UAH)15.06.202275700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Мангубінська (Пролетарська), 2413 520,90 (Херсонська ОД Додаток 59)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 79)
Банкноти та монети в касі відділення №266/21 (15 EUR)15.06.202275700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Мангубінська (Пролетарська), 25592,58 (Херсонська ОД Додаток 59)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 80)
Банкноти та монети в касі відділення №266/21 (4 USD)15.06.202275700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Мангубінська (Пролетарська), 26146,27 (Херсонська ОД Додаток 59)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 81)
Пам`ятні монети в касі відділення №266/21 (UAH)15.06.202275700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Мангубінська (Пролетарська), 275 908,33 (Херсонська ОД Додаток 59)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 82, Додаток 83)
Пам`ятні монети в касі відділення №267/21 (UAH)15.06.202274800, Херсонська обл., м. Каховка, вул. Набережна, 36 607,47 (Херсонська ОД Додаток 60)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 84, Додаток 85)
Банкноти та монети в касі відділення №267/21 (UAH)15.06.202274800, Херсонська обл., м. Каховка, вул. Набережна, 48 377,41 (Херсонська ОД Додаток 60)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 86)
Банкноти та монети в касі відділення №267/21 (28000 RUB)15.06.202274800, Херсонська обл., м. Каховка, вул. Набережна, 510 805,76 (Херсонська ОД Додаток 60)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 87)
Банківські метали-монети іноз.вироби, у касі відділення №267/21 (2,42 XAG)15.06.202274800, Херсонська обл., м. Каховка, вул. Набережна, 62 141,92 (Херсонська ОД Додаток 60)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 88)
Банкноти та монети в касі відділення №265/21 (UAH)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 21187 826,80 (Херсонська ОД Додаток 62)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 89)
Банкноти та монети в касі відділення №265/21 (1185 EUR)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 2146 813,54 (Херсонська ОД Додаток 61)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 90)
Банкноти та монети в касі відділення №265/21 (12532 USD)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 21458 277,70 (Херсонська ОД Додаток 61)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 91)
Банківські метали- інвест. монети в касі відділення №265/21 (9 XAG)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 217 965,81 (Херсонська ОД Додаток 61)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 92)
Банківські метали- інвест.монети в касі відділення №265/21 (1 XAU)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 2170 136,75 (Херсонська ОД Додаток 61)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 93)
Банківські метали-монети іноз.виробн. в касі відділення №265/21 (1,54 XAG)15.06.202273024, м, Херсон, вул. Перекопська, 211 363,04 (Херсонська ОД Додаток 60)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 94)
Пам`ятні монети в касі відділення №265/21 (UAH)15.06.202273024, м. Херсон, вул. Перекопська, 21109 336,42 (Херсонська ОД Додаток 63)Виписка з рахунку (Херсонська ОД Додаток 95, Додаток 96)
Факти втрати коштів у вказаних відділеннях Банку зафіксовані в актах фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження Активів Банку: від 14.06.2022 №проект 393, від 14.06.2022 №проект 399, від 14.06.2022 №проект 401, від 14.06.2022 №проект 403, від 14.06.2022 №проект 404, від 14.06.2022 №проект 398, від 14.06.2022 №проект 394, від 15.06.2022 №проект 410, від 15.06.2022 №проект 409, від 15.06.2022 №проект 406, від 15.06.2022 №проект 407, від 15.06.2022 №проект 405, (додатки №50-63 Херсонська ОД). Акти складені робочими групами Херсонської обласної дирекції Банку.

Право власності Банку на готівкові кошти, дорогоцінні метали, монети підтверджується виписками з особових рахунків на яких обліковувались відповідні кошти (додатки Херсонська ОД додаток №64-96).

Отже, загальний розмір збитків завданих на території Херсонської області складає: 477 417,41 грн, 2 725 євро, 14 751 доларів США, 41 100 російських рублів.

Також внаслідок збройної агресії російської федерації в зоні окупації опинились приміщення пункту пропуску "Щербаківка" за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, 38-й км траси "Харків-Бєлгород", в яких розташовані приміщення відділення №275/20 Банку, а саме нежитлові приміщення: кімн. №16, площею 8,3 кв.м, кімн. №17, площею 3,1 кв.м, розташовані на першому поверсі будівлі виробничо-господарського призначення (інвентарний № 6 літ. "Б-1"), та кімн. №17 площею 6,3 кв.м, розташованої на першому поверсі будівлі виробничо-господарського призначення (інвентарний №6 літ. "А-1") загальною площею 17,7 кв.м, що орендовано згідно з договором оренди від 17.10.2016 №6195-Н (Харківська ОД Додаток №2).

Відповідно до розділу І Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією" станом на сьогодні Дергачівська міська територіальна громада Харківської області відноситься до територій де ведуться бойові дії.

Через окупацію будь-який доступ до приміщень Банку та майна, яке в них знаходиться є неможливим. Можливість фотофіксації об`єкту відсутня.

На момент окупації (24.02.2022р.) в приміщенні відділення №275/20 знаходилися готівкові кошти (у сейфі-сховищі відділення):

- в рос. рублях: 600,00 RUB;

- в Доларах США: 5 420,00 USD;

- в євро: 270,00 EUR;

- в гривні: 58 762,80 грн.

Актом фіксації факту знищення, втрати чи пошкодження активів АБ "УКРГАЗБАНК" від 08.06.2022, складеного робочою групою, зафіксовано втрату майна на цій території (№проект - 708, Харківська ОД додаток №1). Право власності Банку на втрачені готівкові кошти підтверджується виписками з особових рахунків за 24.02.2022 (Харківська ОД додатки №3-7).

Отже, загальний розмір збитків завданих на території Харківської області складає: 58762,80 грн, 5 420,00 доларів США, 270,00 Євро, 600,00 рос. рублів.

Крім цього, внаслідок військової агресії російської федерації та неможливістю здійснювати діяльність працівниками Банку в умовах загрози життю значна частина відділень Банку була закрита (на окупованих територіях та на територіях де була загроза внаслідок бойових дій).

За період простою з лютого 2022 року по липень 2023 року працівникам обласних дирекцій Банку було сплачено кошти у загальній сумі 3 207 711,27 грн: по працівникам відділень Київської ОД - 244 531,73 грн, Одеської ОД - 117 083,11 грн, Запорізької ОД - 663 752,05 грн, Херсонської ОД - 817 920,97 грн, Харківської ОД - 536 434,93 грн, Волинської ОД - 122 055,05 грн, Миколаївської ОД - 116 209,51 грн, Східної ОД - 589 723,92 грн.

Перелік працівників, суми проведених виплат та докази проведених виплат підтверджується у таблицях "Відомості нарахованих та виплачених коштів АБ "УКРГАЗБАНК" по працівниках Київської ОД відділень Одеської ОД, відділень Запорізької ОД, відділень Херсонської ОД, відділень Харківської ОД, відділень Волинської ОД, відділень Миколаївської ОД, відділень Східної ОД, а також розрахунковими листами працівників Банку.

У зв`язку із завданням відповідачем та підконтрольним їй збройним формуванням завдали матеріальної шкоди, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації 14 581 424,90 грн, 53 720,00 Євро, 82 915,00 доларів США, 1 180,00 фунтів стерлінгів, 500 польських злотих, 196 520,00 російських рублів, що разом на момент подання позовної заяви еквівалент у гривні складає 20 427 727,46 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно з частиною 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Банк визначив відповідачем державу - російську федерацію в особі її міністерства юстиції.

Згідно з частиною 1 статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже, Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

Разом із тим, згідно з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 в справі №428/11673/19, загальновідомим (тобто таким, що не потребує доказування) є те, що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду російської федерації.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12), передбачають, що договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Україна не є учасницею жодної із цих Конвенцій. Однак ці Конвенції відображають тенденцію розвитку міжнародного права щодо визнання того, що існують певні межі, в яких іноземна держава має право вимагати імунітет у цивільному процесі.

У рішенні від 14.03.2013 у справі "Олєйніков проти Росії" ЄСПЛ вказав, що положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року застосовуються "відповідно до звичаєвого міжнародного права, навіть якщо ця держава не ратифікувала її", і Суд повинен брати до уваги цей факт, вирішуючи питання про те, чи було дотримано право на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 68, п. 31).

У рішенні від 23.03.2010 у справі "Цудак проти Литви" (Cudak v. Lithuania) ЄСПЛ також визнав існування звичаєвих норм у питаннях державного імунітету, переважання в міжнародній практиці теорії обмеженого імунітету держави, але наголосив на тому, що обмеження має переслідувати законну мету та бути пропорційним такій меті.

Отже, можна дійти висновків про те, що держава не має права посилатися на імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю чи життю, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду, та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час знаходилась на території держави суду.

У даному випадку суд не вбачає підстав для застосування суверенного судового імунітету відповідача, виходячи з наступного.

Як Україна, так і російська федерація, є учасницями міжнародних договорів, а саме:

- Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 (далі - Конвенція про правову допомогу). Вказана Конвенція підписана і Україною, і рф та ратифікована: Україною - відповідно до Закону України від 10.11.1994 №240/94-ВР; рф - відповідно до федерального закону від 04.08.1994 року №16-ФЗ;

- Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 (далі - Угода). Наведена Угода підписана і Україною, і рф та ратифікована: Україною - відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.12.1992 року № 2889-XII; рф - постановою Державної Думи рф від 09.10.1992 №3620-1.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про правову допомогу громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, які проживають на її території, користуються на територіях усіх інших Договірних Сторін щодо своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, які проживають на її території, мають право вільно та безперешкодно звертатися до судів, прокуратури та інших установ інших Договірних Сторін, до компетенції яких належать цивільні, сімейні та кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що й громадяни цієї Договірної Сторони. Положення цієї Конвенції застосовуються також до юридичних осіб, створених відповідно до законодавства Договірних Сторін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 42 Конвенції про правову допомогу у справах про відшкодування шкоди (крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій), компетентним є суд Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. При цьому, наведена Конвенція про правову допомогу не містить жодних застережень щодо юрисдикції відповідному суду спорів про відшкодування шкоди, відповідачем у яких виступає держава чи державні органи відповідної Договірної Сторони.

За умовами статті 1 Угоди ця угода регулює питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб`єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними.

Згідно із підпунктом "г" пункту 1 статті 4 Угоди компетентний суд держави - учасниці має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці мала місце дія або інша обставина, що стала основою для вимог щодо відшкодування шкоди.

Одночасно, Угода встановлює особливі правила щодо судового імунітету держав-учасниць. Так, відповідно до пункту 4 статті 4 Угоди справи про визнання недійсними повністю або такими, що не мають нормативного характеру, актів державних і інших органів, а також про відшкодування збитків, завданих господарюючим суб`єктам такими актами або які виникли внаслідок неналежного виконання зазначеними органами своїх обов`язків по відношенню до господарюючих суб`єктів, розглядаються виключно судом за місцем знаходження зазначеного органу.

Таким чином, визначаючи межі свого судового імунітету відповідно до зазначеної Угоди, її учасники (у тому числі російська федерація), встановили: 1) загальне правило, відповідно до якого, виходячи зі змісту статті 1, підпункту "г" пункту 1 статті 4 Угоди, спір про відшкодування шкоди (незалежно від суб`єктного складу сторін, зокрема і у випадку, коли відповідачем по такому спору буде держава чи її орган) підвідомчий суду держави, в якій було вчинено дії із заподіяння шкоди і 2) вичерпний перелік випадків, коли визначені вказаною Угодою правила підсудності спорів не поширюються на спори, відповідачем у якій є державний орган. При цьому, визначені Угодою правила судового імунітету держав-учасниць є вичерпними та поширюються на спори двох типів: 1) щодо недійсності актів органів державної влади та 2) відшкодування збитків, заподіяних суб`єктам господарювання такими актами або ж неналежним виконанням відповідними органами своїх обов`язків щодо суб`єкта господарювання.

Відтак, з урахуванням положень статті 1, підпункту "г" пункту 1 статті 4, пункту 4 статті 4 Угоди стосовно спорів про відшкодування шкоди будь-які спори такого роду підвідомчі суду тієї держави, де була заподіяна шкода, крім випадку розгляду спорів про відшкодування збитків, заподіяних суб`єктам господарювання актами органів державної влади, визнаними недійсними або ж неналежним виконанням відповідними органами своїх обов`язків щодо суб`єкта господарювання. Тобто, за змістом наведених положень Угоди, будь-які спори про відшкодування шкоди, якщо така шкода не заподіяна прямо передбаченими Угодою та наведеними вище діями органу державної влади, розглядаються компетентним органом (судом) за місцем заподіяння шкоди.

Таким чином, завдання позивачу збитків внаслідок збройної агресії не входить до меж, встановлених Угодою винятків, коли спір не може розглядатись судом за місцем заподіяння шкоди, оскільки така шкода не заподіяна недійсним актом органу державної влади рф, а також не заподіяна неналежним виконанням обов`язків будь-якого із державних органів рф по відношенню до позивача як суб`єкта господарювання, оскільки позивач, як суб`єкт господарювання, не перебував і не перебуває у будь-яких зобов`язальних відносинах як приватно-правового, так і публічно-правового характеру, із жодним з органів відповідача, а отже ні належне, ні неналежне виконання будь-яких обов`язків органів державної влади російської федерації перед позивачем неможливе. При цьому, таке заподіяння шкоди не може бути проявом реалізації будь-яких обов`язків будь-якого із органів рф в силу своєї явної протиправності, визнаної міжнародними інституціями, зокрема ООН.

Із урахуванням положень статті 42 Конвенції про правову допомогу, статті 1, підпункту "г" пункту 1 статті 4, пункту 4 статті 4 Угоди, щодо відповідної категорії спорів існує явно виражена відмова рф від імунітету на підставі укладеного міжнародного договору.

Виходячи з наведеного, російська федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяні позивачу збитки.

Також судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.04.2022 в справі №308/9708/19, яка полягає у тому, що після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено рф, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Аналогічна правова позиція щодо судового імунітету держави визначена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 в справі №428/11673/19, від 22.06.2022 в справі №311/498/20, від 12.10.2022 в справі №463/14365/21; постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 в справі №990/80/22.

Відтак, відповідно до Угоди, судовий імунітет рф у даному випадку на спірні правовідносини не поширюються.

Вирішуючи питання щодо застосування норм матеріального права у даному спорі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року) кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно із статтею 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 №ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За частиною 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За таких умов, знищення належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

При цьому, суд враховує, що транспортні засоби використовувалися позивачем при здійсненні підприємницької діяльності, зокрема передано у лізин, що підтверджується договорами лізингу.

Згідно із частиною 1 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно із ч. 1 статті 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. При цьому, відповідно до статті 134 ГК України право власності є основним речовим правом у сфері господарювання. Суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Згідно із частинами 4, 5 статті 55 ГК України суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах. Суб`єкти господарювання - господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Відповідно до статті 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.

Згідно із статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, позивач створений та здійснює свою діяльність у формі акціонерного товариства, є підприємницьким товариством та здійснює підприємницьку діяльність в розумінні наведених вище положень нормативно-правових актів. За таких умов, знищення/відібрання майна, що належить на праві власності позивачу, унеможливлює реалізацію господарської діяльності позивача на основі такого майна, а отже є порушенням прав позивача на здійснення підприємницької та господарської діяльності.

З огляду на викладене, спір з приводу заподіяння шкоди майну Банку є спором, пов`язаним із здійсненням господарської діяльності позивача, а отже на нього поширюється предметна юрисдикція господарських судів.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 42 Конвенції про правову допомогу зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Поряд з цим, відповідно до підпункту "ж" статті 11 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 року, права і обов`язки сторін за зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, визначаються за законодавством держави, де відбулася подія або інша обставина, що стала підставою для вимог про відшкодування шкоди.

Оскільки подія, яка стала підставою для вимог про відшкодування шкоди мала місце на території України, тому застосовним матеріальним законом при розгляді даного спору є матеріальний закон України.

Одночасно, відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Аналогічна за змістом норма викладена у статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтями 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 3 ГПК України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, міжнародне право в Україні не потребує трансформації в національне право, а включається та автоматично діє у складі національного або внутрішнього законодавства. Акт ратифікації міжнародного договору Україною інкорпорує його до національного права; звичаєве міжнародне право так само розглядається як частина національного права.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню матеріальний закон України, включно з відповідними положеннями міжнародних договорів, як частиною системи національного законодавства України.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Пунктом 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №910/ 6657/16, від 07.02.2018 у справі №917/1651/16.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відповідно до частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Також, пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.

Відповідно до Конституції України Україна є суверенна і незалежна. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14.12.1974, як акт збройної агресії.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII "Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором" (далі - Звернення), якою, беручи до уваги Статут ООН і Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 "Визначення агресії" від 14.12.1974 року (далі - Резолюція ГА ООН №3314), російську федерацію (надалі рф) визнано державою-агресором, Верховна Рада України констатувала, що з 20.02.2014 тривають силові дії російської федерації (перша фаза збройної агресії), які є актами збройної агресії відповідно до пунктів "а", "b", "с", "d" та "g" статті 3 Резолюції ГА ООН №3314, що супроводжуються систематичними порушеннями загальновизнаних норм міжнародного права, прав людини, в тому числі право на життя мирних громадян України на окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також Автономної Республіки Крим.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII "Про Заяву Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" (далі - Заява), якою констатовано, що друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014).

Третя фаза збройної агресії рф розпочалася 27.08.2014 масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил російської федерації, наслідком чого стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини державної території України у Донецькій та Луганській областях. Загарбання українських територій супроводжується незаконним привласненням державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також тотальним знищенням інфраструктури і промислових підприємств у Донецькій та Луганській областях.

24.02.2022 розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії рф проти України - повномасштабне вторгнення агресора на суверенну територію України. У цей день Україна розірвала з рф дипломатичні відносини.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та діє на день ухвалення рішення.

У пункті 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Меморандумом про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, відповідно до пункту 2 якого російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки держави учасниці, у тому числі відповідач, підтвердили зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і гарантували, що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї OOH ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародновизнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також, Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Отже, російська федерація - є державою-агресором, яка порушила територіальну цілісність та державний суверенітет незалежної держави України, у зв`язку з неоголошеними і прихованими вторгненнями на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, і вже 24.02.2022 така агресія переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Внаслідок збройної агресії російської федерації, починаючи з 20.02.2014 року і по сьогоднішній день, Україні була заподіяна масштабна матеріальна шкода внаслідок "націоналізації" російською федерацією землі, державних та приватних об`єктів нерухомості, державних та приватних підприємств, портів та рекреаційних об`єктів, що знаходяться на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. внаслідок незаконної націоналізації майна в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також незаконної конфіскації і знищення майна в Донецькій та Луганській областях терористичними угрупованнями, які підтримуються російською федерацією, зменшилися надходження, зокрема, до банківських установ.

За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними.

Позивач є банківською установою. Банк входить до п`ятірки найбільших банків України за обсягом активів. 94,94% акціонерного капіталу Банку належить Державі Україна в особі Міністерства фінансів України. Банк здійснює свою діяльність на всій території України, у кожній області України Банк має свої структурні підрозділи (регіональні дирекції), які мають майно, кошти та клієнтську базу.

Внаслідок збройної агресії відповідача майно позивача, яке розташоване в Київській, Сумській, Чернігівській Харківській, Запорізькій, Херсонській, Луганській та Донецькій областях було зруйновано, пошкоджено, заблоковано.

За фактом завданням шкоди збройною агресією російської федерації Банк звернувся до Офісу генерального прокурора з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (лист від 18.05.2022 №148/9378/2022), в якому викладені факти втрати готівкових коштів у касах Банку, у банкоматах, а також щодо втрати дорогоцінних металів. За повідомленням Офісу Генерального прокурора від 01.06.2022 №10/1/1-9962-22 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2022 за №0000647 було внесено відомості за фактами наведеними Банком та здійснюється досудове розслідування (витяг з ЄРДР від 31.05.2022). Надалі Банк звернувся з додатковою заявою до Сумської обласної прокуратури з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2022 №148/13519/2022. На момент вирішення спору у даній справі триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Крім цього, внаслідок військової агресії російської федерації та неможливістю здійснювати діяльність працівниками Банку в умовах загрози життю значна частина відділень Банку була закрита (на окупованих територіях та на територіях де була загроза внаслідок бойових дій). Згідно з законодавством України працівники таких відділень не можуть бути звільнені Банком, але Банк має право оформити їх на простій (стаття 34 Кодексу законів про працю України).

За законодавством України Банк зобов`язаний при простої виплачувати дві третини від посадового окладу працівника (стаття 113 Кодексу законів про працю України). За період простою з лютого 2022 року по липень 2023 року працівникам Банку було сплачено кошти у загальній сумі 3 207 711,27 грн: по працівникам відділень Київської ОД - 244 531,73 грн, Одеської ОД - 117 083,11 грн, Запорізької ОД - 663 752,05 грн, Херсонської ОД - 817 920,97 грн, Харківської ОД - 536 434,93 грн, Волинської ОД - 122 055,05 грн, Миколаївської ОД - 116 209,51 грн, Східної ОД - 589 723,92 грн.

Перелік працівників, суми проведених виплат та докази проведених виплат підтверджується у таблицях "Відомості нарахованих та виплачених коштів АБ "УКРГАЗБАНК" по працівниках Київської ОД відділень Одеської ОД, відділень Запорізької ОД, відділень Херсонської ОД, відділень Харківської ОД, відділень Волинської ОД, відділень Миколаївської ОД, відділень Східної ОД, а також розрахунковими листами працівників Банку.

Ці виплати також є прямими збитками Банку понесеними внаслідок збройної агресії російської федерації.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується розмір матеріальної шкоди, а саме 14 581 424,90 грн, 53 720,00 Євро, 82 915,00 доларів США, 1 180,00 фунтів стерлінгів, 500 польських злотих, 196 520,00 російських рублів (на момент подання позовної заяви у гривневому еквіваленті складає 20 427 727,46 грн):

ОбластьЗавдана шкода у гривніЗавдана шкода у ЄвроЗавдана шкода у дол. СШАЗавдана шкода у фунтах стерлінг.Завдана шкода у польських злотихЗавдана шкода у рос. рубл.
місто Київ, Київська та Чернігівські 2 384 691,89950,006 024,00--9 500,00
Сумська1 096 622,608 400,002 296,00--2 400,00
Запорізька359 490,437 760,0013 055,00--1 610,00
Донецька, Луганська6 996 728,5033 615,0041 369,001 180,00500,00141 310,00
Херсонська477 417,412 725,0014 751,00--41 100,00
Харківська58 762,80270,005 420,00--600,00
Виплати за простій3 207 711,27-----
Разом:14 581 424,9053 720,0082 915,001 180,00500,00196 520,00
Враховуючи вищенаведені докази та оцінюючи встановлені обставини у даній справі, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт втрати майна внаслідок збройної агресії рф проти України.

Відповідно до статті 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі) забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів використання втраченого майна позивачем у воєнних цілях, відтак, дії відповідача, внаслідок яких завдано шкоду майну позивачу, були вчинені всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність за здійснення збройної агресії, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.

Також при визначенні протиправності дій відповідача підлягають врахуванню загальновизнаний і засадничий загальний принцип права, який полягає в тому, що будь-яке порушення зобов`язання тягне за собою обов`язок надати відшкодування (відображений Постійною палатою міжнародного правосуддя у справі Про фабрику в Хожуві (Case concerning the factory at Chorzow), рішення № 13 від 13.09.1928, а також одна із засад сучасного правового порядку "ex injuria non oritur jus" (із беззаконня не виникає право), який відображений у Консультативному висновку Міжнародного суду справедливості "Правові наслідки для держав подальшої присутності Південної Африки в Намібії незважаючи на Резолюцію Ради Безпеки 276 (1970)".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

У цій справі протиправність дій відповідача підтверджується наявними у справі доказами, на неї прямо вказують відповідні положення матеріального закону.

Таким чином, позивачем доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України факт заподіяння шкоди позивачу діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майновою шкодою позивачу.

Виходячи з викладеного, судом встановлена наявність повного складу цивільного правопорушення у вигляді заподіяння шкоди майну позивача (втрата такого майна), що має своїм наслідком відшкодування такої шкоди позивачу у розмірі і в порядку, передбаченими цивільним законодавством.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно зі статтею 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому держава є специфічним суб`єктом правовідносин. Під державою розуміється організація політичної влади домінуючої частини населення у соціально неоднорідному суспільстві, яка, забезпечуючи цілісність і безпеку суспільства, здійснює керівництво ним насамперед в інтересах цієї частини, а також управління загальносуспільними справами. До визначальних ознак держави відноситься наявність для виконання своїх завдань та функцій специфічного апарату, який володіє владними повноваженнями і має матеріальні засоби для реалізації цих повноважень. Реалізація функцій держави здійснюється через специфічний апарат, порядок формування, правовий статус та повноваження якого визначаються самою державою.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

У спорах про відшкодування шкоди, завданої державою/іноземною державою (органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою/органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою іноземної держави), відповідачем є відповідна держава як учасник цивільних правовідносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Держава Україна, як і іноземна держава бере участь у справі у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою) як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

А тому у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою), на позивача, відповідно до вимог пунктів 2, 4 частини третьої статті 162 ГПК України, покладено обов`язок зазначити, окрім безпосередньо держави, яка за його ствердженням завдала йому шкоду, також орган (органи) відповідної держави, якого (яких) позивач зазначає порушником своїх прав. При цьому, закон не вимагає конкретизації вимог (визначення сум, що підлягають стягненню тощо) до кожного із відповідачів - представницьких органів держави, якщо позивач визначив їх більше одного. У справах про відшкодування шкоди, завданої військової агресією російської федерації, як відповідачів слід зазначати представницькі органи вказаної держави (Міністерство юстиції російської федерації, Міністерство оборони російської федерації).

Правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.11.2023 у cправі №910/5699/23.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.09.2023 у справі №757/64569/16-ц також вказала, що відповідно до частини 9 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і

свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 (що набрала чинності для України 24.08.1991) договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відтак, стягнення відповідної шкоди має здійснюватися із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції, незважаючи, який конкретно її підрозділ заподіяв шкоду.

За таких умов, пред`явлення позовних вимоги до російської федерації, як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.

Згідно зі статтею 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України" (Заява №4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, № 274).

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок збройної агресії рф проти України: 14 581 424,90 грн, 53 720,00 Євро, 82915,00 доларів США, 1 180,00 фунтів стерлінгів, 500 польських злотих, 196 520,00 російських рублів, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 ГПК України.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки позивач на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому такий судовий збір стягується з відповідача в дохід бюджету, відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України.

Керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 129, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, місто москва, вулиця житня, будинок 14) на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок 1; ідентифікаційний код 23697280) шкоду у розмірі 14 581 424 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот вісімдесят одну тисячу чотириста двадцять чотири) грн 90 коп., 53 720 (п`ятдесят три тисячі сімсот двадцять) євро, 82 915 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) доларів США, 1 180 (одну тисячу сто вісімдесят) фунтів стерлінгів, 500 (п`ятсот) польських злотих, 196 520 (сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять) рос. рублів.

3. Стягнути з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, місто москва, вулиця житня, будинок 14) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 306 415 (триста шість тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 91 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 21.10.2024.

Суддя Сергій МУДРИЙ