ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.10.2024 Справа №905/1089/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Центренерго», смт Козин, Обухівський р-н, Київська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглекон», м.Мирноград

про стягнення 39892,29 грн

без виклику представників сторін

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центренерго», смт Козин, Обухівський р-н, Київська обл., звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглекон», м.Мирноград про стягнення 39892,29 грн, з яких 38053,20 грн витрати на транспортування вугілля, 422,39грн пеня, 346,22 грн 3% річних, 1070,48 грн інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок завантаження відповідачем вагону понад вантажопідйомність та необхідності перевантаження частини вугілля з вагону №63469969 до вагону №60625704, позивач зазнав додаткових витрат, пов`язаних із транспортуванням вагону №60625704 у сумі 38053,20грн, сплачених на адресу АТ «Укрзалізниця». Водночас, відповідачем не відшкодовано позивачу означену суму витрат, що стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1089/24; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 21.08.2024 була доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача в підсистемі «Електронний суд», про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку документу до електронних кабінетів.

Водночас, означена ухвала суду була направлена позивачу на його електронну поштову скриньку, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

Станом на 23.08.2024 не вбачалось за можливе здійснити відправку копії ухвали суду про відкриття провадження на юридичну адресу відповідача, оскільки відділення поштового зв`язку за місцезнаходження підприємства тимчасово не функціонували відділення поштового зв`язку, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про неможливість відправки в умовах воєнного стану.

Судом на офіційному сайті Господарського суду Донецької області на веб-порталі «Судова влада» 23.08.2024 було опубліковано оголошення зі змістом резолютивної частини ухвали від 21.08.2024, роздруківка означеного оголошення наявна в матеріалах справи.

Також, про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Отже, сторони були належним чином повідомлені про рух справи.

15.10.2024 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання б/н від 15.10.2024 про долучення до матеріалів справи документів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомляв.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено учасникам справи необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

31.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглекон» (постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (покупець, позивач) було укладено договір поставки вугілля №111/8 (договір), згідно змісту якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця, а покупець прийме і оплатить вугільну продукцію (далі вугілля) на зазначених у договорі умовах (п. 1.1. договору).

Необхідні для виконання договору відомості вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що доставку вугілля до залізничної станції призначення по території України здійснює АТ «Укрзалізниця» (далі - перевізник) або приватний оператор залізничного рухомого складу (далі - експедитор) в відкритих, технічно справних, очищених від залишків попередніх вантажів, залізничних вантажних напіввагонах (далі - вагони).

Відповідно до п.6.5. договору, вартість доставки вугілля вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику/експедитору оплачує покупець або третя особа за дорученням покупця.

Підпунктом 8.1.2. пункту 8.1. договору визначено, що постачальник зобов`язаний, організувати та забезпечити доставку вугілля до залізничної станції призначення, зокрема, завантаження вугілля рівномірно однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу вагони, без перевищення їх вантажопідйомності та без наявності недовантаження, течі, брил або шарів породи, сміття та сторонніх домішок; завантаження вугілля у вагони з дотриманням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів; оформлення залізничних перевізних документів належним чином, правильно та у повному обсязі згідно Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів", а також при виконанні передбачених договором зобов`язань забезпечити чітке дотримання вимог цих Правил; наявність в залізничних накладних відмітки про номер та дату укладання договору, а також назву постачальника.

Умовами підпункту 8.2.2. передбачено, що постачальник має право доручити виконання по доставці вугілля за договором третій особі.

Покупець має право вимагати від постачальника належного порядку поставки вугілля (п.п.8.4.2. договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та договором (п. 9.1 договору).

Згідно з положеннями п.9.7. договору, постачальник повністю відшкодовує покупцю, зокрема, всі збитки, витрати покупця, пов`язані з оплатою перевізнику коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, затримку вагонів на станції призначення чи на підходах до неї з причин, що залежать від постачальника, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи та зважування; плату за надсилання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

Відповідно до п. 9.8. договору, на підставі понесених витрат або збитків покупець надає постачальнику: оригінал рахунку про відшкодування своїх затрат або збитків; лист-вимогу про відшкодування затрат або збитків згідно рахунку; належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам договору або понесення витрат чи збитків відповідно до пункту 9.7. договору.

Пунктом 9.9. договору встановлено, що постачальник протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 9.8., оплачує рахунок покупця.

За порушення виконання даного зобов`язання покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі 0,01 відсотка (за кожний день прострочення) від суми, з якої допущено прострочення за увесь час прострочення.

Умовами пункту 9.10. договору визначено, що у випадках доручення постачальником виконання зобов`язань по договору третім особам постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 30.04.2024, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 11.1. договору в редакції додаткової угоди №3 від 11.12.2023).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

До договору №111/8 від 31.10.2023 сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до договору, а саме додаткові угоди: від 06.11.2023, від 23.11.2023, від 11.12.2023, від 12.02.2024, від 26.02.2024.

Доказів розірвання означеного договору чи визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Як свідчать матеріали справи, сторонами 19.12.2023 на виконання умов договору №111/8 від 31.10.2023 було погоджено специфікацію №8, згідно змісту якої вантажоотримувачами визначено Зміївську ТЕС та Трипільську ТЕС, а виробниками, зокрема, ДП «ВК «Краснолиманська», залізнична станція відправлення, ст.Родинська.

На підтвердження здійснення поставки за означеною специфікацією позивачем до матеріалів справи надано акт №24/В звіряння кількості та якості від 19.01.2024 погоджений сторонами договору №111/8 від 31.10.2023 (за актом вантажовідправником визначено ДП «ВК «Краснолиманська»).

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання вимог договору №111/8 від 31.10.2023, вантажовідправником ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» 03.01.2024, по залізничній накладній №49095631 було відвантажено та відправлено партію вугілля вагою 1046000,00 кг на адресу Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» у п`ятнадцяти вагонах, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією залізничної накладної №49095631 від 03.01.2024 та копією відомості вагонів до означеної накладної. В вагоні №63469969 заявлена маса вантажу складає - 69000,00 кг.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що АТ «Укрзалізниця» провела контрольне зважування вагону №63469969, в результаті якого виявлено його перевантаження. Надлишок вантажу вагою 5800,00 кг було перевантажено у вагон №60625704. Вагони №63469969 та №60625704 відправлені начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол 15.01.2024 та надійшли до Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» 17.01.2024.

В підтвердження означених обставин позивачем до матеріалів справи надано копію залізничної накладної №45365087, оформленої на вагон №60625704 та копію залізничної накладної №45208121, оформленої на вагон №63469969.

Як зазначає позивач, факт перевантаження вагону №63469969 визнано ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» в листі № 01/8-11 від 17.01.2024, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до змісту залізничної накладної №45365087, оформленої на вагон №60625704, графою 13 та 34, визначено, що розрахунок здійснюється на станції призначення, а платником вказано ПАТ «Центренерго».

Як наполягає позивач, внаслідок завантаження вагону понад вантажопідйомність та у зв`язку з необхідністю перевантаження частини вугілля з вагону №63469969 до вагону №60625704, ПАТ «Центренерго» зазнало додаткових витрат пов`язаних із транспортуванням вагону №60625704 у сумі 38053,20 грн, сплачених на адресу АТ «Укрзалізниця».

На підтвердження вище наведеного позивачем надано до матеріалів справи переліки №20240117 від 17.01.2024 та №20240119 від 19.01.2024, виставлених Філією Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» на адресу ПАТ «Центренерго» про сплату 38053,20 грн з ПДВ за доставку вказаного вище вагону.

У зв`язку з вищевикладеним та на виконання умов договору №111/8 від 31.10.2023, ПАТ «Центренерго» 19.03.2024 направило на адресу відповідача, що зазначена в договорі, лист-вимогу від 29.01.2024 №06/506, в якому позивач наполягав на сплаті 38053,20 грн понесених витрат. До вказаного листа також було долучено рахунок-фактуру № 1 від 29.01.2024 та документи, що підтверджують понесені витрати. Вказані документи надано позивачем до матеріалів справи.

Означений лист-вимогу та відповідні документи отримано відповідачем 25.03.2024.

На підтвердження означено позивачем надано до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист (поштове відправлення №344), список згрупованих відправлень від 19.03.2024, квитанцію АТ «Укрпошта» та роздруківку з сайту АТ «Укрпошта» з розділу Трекінг, щодо вручення відправлення відповідачу 25.03.2024.

Окрім того, позивач 26.06.2024 направив на юридичну адресу відповідача претензію №22/2832 від 25.06.2024 про стягнення витрат на транспортування вугілля за договором №111/8 від 31.10.2023, за змістом якої вимагав в останнього сплатити витрати за перевантаження надлишків вугілля в окремий вагон у сумі 38053,20 грн. Означену претензію відповідач отримав 01.07.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: списку згрупованих відправлень, квитанції АТ «Укрпошта», опису вкладення у цінний лист (поштове відправлення №927) та роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» з розділу Трекінг, щодо вручення відправлення відповідачу 01.07.2024.

Оскільки, відповідачем відповідно до умов договору №111/8 від 31.10.2023 не виконано обов`язку щодо відшкодування витрат, понесених ПАТ «Центренерго», що виникли в позивача у зв`язку з перевантаженням та транспортуванням надлишково завантаженого вугілля, ПАТ «Центренерго» звернулося з цим позовом до Господарського суду Донецької області про стягнення з ТОВ «Вуглекон» витрат на транспортування вугілля у розмірі 38053,20 грн, пені в розмірі 422,39 грн, 3% річних у розмірі 346,22 грн та 1070,48 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши зміст договору №111/8 від 31.10.2023, який укладений між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено вище, на виконання умов договору №111/8 від 31.10.2023 вантажовідправником ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» 03.01.2024, по залізничній накладній №49095631 було відвантажено та відправлено партію вугілля вагою 1046000,00 кг на адресу Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» у п`ятнадцяти вагонах, зокрема вагону №63469969.

Відправлення вугілля на виконання умов договору №111/8 від 31.10.2023 та специфікації №8 укладеної на виконання положень зазначеного договору виконувалось вантажовідправником ДП «ВК «Краснолиманська».

Умовами пункту 9.10. договору визначено, що у випадках доручення постачальником виконання зобов`язань по договору третім особам постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Як вже було встановлено судом, АТ «Укрзалізниця» провела контрольне зважування вагону №63469969 (заявлена маса 69000,00 кг), в результаті якого виявлено його перевантаження. Надлишок вантажу вагою 5800,00 кг було перевантажено у вагон №60625704, що підтверджується залізничною накладною №45365087.

Відповідно до п.6.5. договору, вартість доставки вугілля вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику/експедитору оплачує покупець або третя особа за дорученням покупця.

Внаслідок завантаження вагону понад вантажопідйомність та у зв`язку з необхідністю перевантаження частини вугілля з вагону №63469969 до вагону №60625704, ПАТ «Центренерго» зазнало додаткових витрат пов`язаних із перевантаженням частини вугілля та транспортуванням вагону №60625704 у сумі 38053,20 грн, які було ним сплачено на користь АТ «Укрзалізниця», що підтверджується наявними в матеріалах справи переліками Філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20240117 від 17.01.2024 та №20240119 від 19.01.2024.

Згідно з положеннями п.9.7. договору, постачальник повністю відшкодовує покупцю, зокрема, всі збитки, витрати покупця, пов`язані з оплатою перевізнику коштів за нерівномірно завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, затримку вагонів на станції призначення чи на підходах до неї з причин, що залежать від постачальника, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи та зважування; плату за надсилання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, позивачем суду доведено, що внаслідок перевантаження надлишків вугілля в окремий вагон та його транспортуванням, ПАТ «Центренерго» понесло додаткові витрати.

Відповідно до п. 9.8. договору, на підставі понесених витрат або збитків покупець надає постачальнику: оригінал рахунку про відшкодування своїх затрат або збитків; лист-вимогу про відшкодування затрат або збитків згідно рахунку; належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам договору або понесення витрат чи збитків відповідно до пункту 9.7. договору.

Так, позивачем на виконання п. 9.8. договору 19.03.2024 було направлено на адресу відповідача лист-вимогу від 29.01.2024 №06/506, в якому позивач наполягав на сплаті 38053,20 грн понесених витрат. До вказаного листа також було долучено рахунок-фактуру №1 від 29.01.2024 про відшкодування витрат за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон на суму 38053,20 грн та документи, що підтверджують понесені збитки. Означений лист-вимогу та відповідні документи отримано відповідачем 25.03.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Окрім того, позивач 26.06.2024 направляв на адресу відповідача претензію №22/2832 від 25.06.2024 про стягнення витрат на транспортування вугілля за договором №111/8 від 31.10.2023, за змістом якої вимагав в останнього сплатити витрати за перевантаження надлишків вугілля в окремий вагон у сумі 38053,20 грн. Означену претензію відповідач отримав 01.07.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, позивачем належним чином виконано умови договору №111/8 від 31.10.2023 щодо повідомлення постачальника про понесені покупцем витрати та надано відповідачу відповідні документи, зокрема, рахунок-фактуру, на підтвердження означених обставин.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.9. договору встановлено, що постачальник протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 9.8., оплачує рахунок покупця.

Отже, відповідач повинен був оплатити рахунок в строк до 24.04.2024.

Однак, матеріали справи не містять доказів своєчасного та повного виконання відповідачем вимог листа-вимоги №06/506 від 29.01.2024 та умов договору щодо оплати виставленого рахунку за понесені позивачем витрати, які останній зазнав внаслідок перевантаження надлишків вугілля в інший вагон та його транспортування. Наявність заборгованості відповідачем не спростовано.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача на користь позивача витрат в розмірі 38053,20 грн.

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, позивач нарахував 422,39 грн пеню за період з 25.04.2024 по 13.08.2024, 346,22 грн 3% річних за період з 25.04.2024 по 13.08.2024, 1070,51 грн інфляційні втрати за період з травня 2024 року по липень 2024 року.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.9. договору встановлено, що постачальник протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 9.8., оплачує рахунок покупця. За порушення виконання даного зобов`язання покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі 0,01 відсотка (за кожний день прострочення) від суми, з якої допущено прострочення за увесь час прострочення.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд визнає його арифметично вірним, а тому стягненню з відповідача підлягає сума пені у розмірі 422,39 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд встановив, що їх розрахунок є арифметично правильним, а тому стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних у розмірі 346,22 грн та сума інфляційних втрат у розмірі 1070,51 грн.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго», смт Козин, Обухівський р-н, Київська обл., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглекон», м.Мирноград про стягнення 39892,29 грн, з яких 38053,20 грн витрати на транспортування вугілля, 422,39 грн пеня, 346,22 грн 3% річних, 1070,48 грн інфляційні втрати, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглекон» (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Соборна, буд.20б, оф.21, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, вул.Рудиківська, буд.49, ) витрати на транспортування вугілля у розмірі 38053,20 грн, пеню у розмірі 422,39 грн, 3% річних у розмірі 346,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 1070,48 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2024.

Суддя Г.Є. Курило