ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024м. ДніпроСправа № 904/2988/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Фізичної особи-підприємця Райшевич Олени Олександрівни, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

до Новомосковської міської ради, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про визнання укладеними додаткових угод

Представники:

від позивача Райшевич О.О.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Райшевич Олена Олександрівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 в редакції позивача та додаткової угоди про включення в договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 умов, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець Райшевич Олена Олександрівна зазначає про те, що остання є орендарем земельної ділянки площею 0,0079 га, кадастровий номер :03:008:0028, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, в районі житлових будинків 29-31, з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за фактичним розташуванням торговельного павільйону, на підставі договору оренди земельної ділянки, реєстраційний номер 04:09:111:00157 від 05.11.2009, укладеного позивачем та Новомосковською міською радою терміном на 5 років.

Так, позивач посилається на те, що пунктом 8 зазначеного вище договору оренди земельної ділянки сторони узгодили переважне право орендаря після закінчення строку дії договору на його поновлення на новий строк. Таким правом позивач скористувався шляхом укладення додаткових угод від 11.12.2014 та від 27.11.2019 (про поновлення договору оренди земельної ділянки терміном на 5 років та 3 роки відповідно).

У подальшому, за твердженням ФОП Райшевич О.О., 17.10.2022 остання звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради із заявою (до якої було долучено проєкт додаткової угоди) про поновлення дії спірного договору оренди земельної ділянки терміном на 3 роки шляхом укладення додаткової угоди відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", за результатами розгляду якої відповідачем не було прийнято відповідного рішення (про поновлення або відмову у поновленні спірного договору оренди земельної ділянки) та не надано позивачеві відповіді у встановлений законом строк.

Зазаначає позивач і про те, що після закінчення строку договору оренди земельної ділянки останній продовжує користуватися нею та належно виконує обов`язки орендаря щодо своєчасної та повної сплати орендної плати.

За таких обставин позивач наполягає на тому, що належним способом захисту його порушеного права є визнання судом укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.11.2009 з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення.

Також, ФОП Райшевич О.О. у позовній заяві вказує про те, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким встановлено вимоги щодо включення у договір оренди землі, на якій розташована будівля, споруда, що перебуває у власності орендаря, умов статті 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, позивач також просить визнати укладеною додаткову угоду про включення в договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 умов, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

02.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який господарським судом повернуто заявникові без розгляду з огляду на те, що останній подано юридичною особою, яка повинна була зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС і не зареєструвала його, про що зазначено в ухвалі від 03.09.2024.

26.09.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду повторно надійшов відзив на позовну заяву, який містить клопотання про поновлення строку на його подання.

В обґрунтування зазначеного клопотання, Новомосковська міська рада посилається на отримання лише 23.09.2024 особистого ключа для авторизації та реєстрації в електронному кабінеті ЄСІТС.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, господарський суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Обставини, вказані заявником у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку - отримання 23.09.2024 особистого ключа для авторизації та реєстрації в електронному кабінеті ЄСІТС, не можуть розглядатися, як обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав як для визнання причин пропуску процесуального строку поважними, так і для задоволення клопотання Новомосковської міської ради про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, відзив на позовну заяву та додані до нього документи залишаються судом без розгляду

Ухвалою від 15.07.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Райшевич Олени Олександрівни залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

18.07.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/2988/24, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.09.2024, про що постановлено ухвалу від 23.07.2024.

Ухвалою від 03.09.2024 господарським судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 23.10.2024 та відкладено підготовче засідання до 24.09.2024.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального України, у зв`язку з чим господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.10.2024, про що постановлено ухвалу від 24.09.2024.

У судове засідання, яке відбулось 16.10.2024, представник відповідача не з`явився.

26.09.2024 через систему "Електронний суд" до суду від Новомосковьскої міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі її повноважного представника.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

16.10.2024 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини наявності/відсутності правових підстав для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 в редакції позивача та додаткової угоди про включення в договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 умов, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

05.11.2009 Новомосковською міською радою (далі - орендодавець, відповідач у даній справі) та Райшевич Оленою Олександрівною (далі - орендар, позивач у даній справі) укладено договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1 зазначеного договору орендодавець на підставі 23 сесії 5 скликання, згідно рішення від 24.04.2009 № 715 надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2 договору загальна площа земельної ділянки 0,0079 га, в тому числі: 0,0079 га - забудовані землі.

На земельній ділянці знаходиться торговий павільйон (пункт 3 договору).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 144906 від 30.09.2008 торгівельний павільйон внутрішньою загальною площею 72,6 кв.м, зовнішньою загальною площею 83,7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності Райшевич Олені Олександрівні на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 771 від 24.09.2008.

У пункті 4 договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для комерційного використання.

Згідно з пунктом 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 27 172,05 грн.

Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі згідно з розрахунком розміру орендної плати, що є обов`язковим додатком до даного договору.

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або змін умов договору чи продовження його дії (пункт 10 договору).

Відповідно до пункту 11 договору розрахунки з внесення орендної плати закінчуються не пізніше 30 числа кожного місяця.

Перадача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації договору оренди за актом приймання-передачі (пункт 20).

Пунктом 8 передбачено, що договір укладається на термін 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 46 договору, останній набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

05.11.2009 договір зареєстровано у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2009 сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в користування спірну земельну ділянку.

05.02.2014 сторонами підписано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 04:09:111:00157 від 05.11.2009, якою вирішили: змінити нормативно грошову оцінку земельної ділянки з 27 172,05 грн. на 42 125,17 грн. згідно довідки витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення на 2014 рік.; на підставі рішення Новомосковської міської ради від 31.05.2011 № 206 внести зміни до п. 9 договору оренди земельної ділянки в частині розміру процентної ставки, змінивши з 5% на 12%.

У подальшому, додатковою угодою від 11.12.2014 спірний договір оренди було поновлено терміном на 5 років, згідно рішення ХХХVІІ сесії шостого скликання від 09.07.2013 № 855 внесено зміни до пункту 5 договору та зазначено: "Нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначається згідно довідки витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення, станом на діючий період."; внесено доповнення до спірного договору оренди, зазначивши кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0028.

27.11.2019 сторонами підписано додаткову угоду, якою поновлено спірний договір оренди земельної ділянки терміном на 3 роки; згідно рішення ХХХVІІ сесії шостого скликання від 09.07.2013 № 855 внесено зміни до пункту 5 та зазначено: "Нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначається згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на діючий період.".

Звертаючись з даним позовом до суду, Фізична особа-підприємець Райшевич Олена Олександрівна зазначає про те, що 17.10.2022 остання звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради із заявою (до якої було долучено проєкт додаткової угоди) про поновлення дії спірного договору оренди земельної ділянки терміном на 3 роки шляхом укладення додаткової угоди відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", за результатами розгляду якої відповідачем не було прийнято відповідного рішення (про поновлення або відмову у поновленні спірного договору оренди земельної ділянки) та не надано позивачеві відповіді у встановлений законом строк.

Зазаначає позивач і про те, що після закінчення строку договору оренди земельної ділянки останній продовжує користуватися нею та належно виконує обов`язки орендаря щодо своєчасної та повної сплати орендної плати.

За таких обставин позивач наполягає на тому, що належним способом захисту його порушеного права є визнання судом укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.11.2009 з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення.

Також, ФОП Райшевич О.О. у позовній заяві вказує про те, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким встановлено вимоги щодо включення у договір оренди землі, на якій розташована будівля, споруда, що перебуває у власності орендаря, умов статті 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, позивач також просить визнати укладеною додаткову угоду про включення в договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 умов, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Вказані обставини і стали причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Порядок поновлення договорів оренди землі встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України "Про оренду землі").

Порядок поновлення договорів оренди землі встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Водночас, слід зазначити про те, що договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009, який є предметом даного судового розгляду, укладено під час дії Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV.

16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Згідно з частинами першою-третьою статті 33 Закону України "Про оренду землі", (у редакції, чинній на дату укладення спірного договору - 05.11.2009) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Як вже було зазначено вище, у пункті 8 спірного договору сторонами узгоджено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

При цьому, суд звертає увагу на те, що положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на дату укладення спірного договору) обумовлені порядок та строк на поновлення договору, зокрема, для орендодавця визначені часові межі, протягом яких він може висловити своє заперечення проти поновлення договору - "письмове заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору". Саме у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, побудованого на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону та прийнятих відповідно до закону підзаконних нормативно-правових актів і тим самим істотно звужує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Так, орендарем, 17.10.2022 (тобто, трохи більше, аніж за місяць до закінчення строку дії спірного договору) було надано орендодавцю заяву про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 05.11.2009 (реєстраційний номер 04:09:111:00157) терміном на 3 роки. До заяви орендарем було додано проєкт відповідної додаткової угоди, що підтверджується описом документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги (а.с. 50).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б свідчили про те, що орендодавцем у строк до 27.12.2022 (протягом одного місяця з дня закінчення строку дії спірного договору оренди) надсилався позивачеві лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на дату укладення спірного договору) відповідачем до суду не надано.

Не надано останнім і доказів прийняття рішення про продовження строку дії договору оренди від 05.11.2009 або відмову у такому продовженні.

З огляду на викладене, такі дії відповідача повинні кваліфікуватись як мовчазна згода на продовження з позивачем орендних правовідносин щодо спірної земельної ділянки на тих самих умовах.

Додатково господарський суд зазначає про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту неналежного виконання орендарем своїх обов`язків за спірним договором.

Таким чином, у даному випадку орендар своєчасно, у погоджені сторонами у договорі строки, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проєкт договору, який передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

З огляду на викладене, вимоги Фізичної особи-підприємця Райшевич Олени Олександрівни щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 в редакції позивача слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги Фізичної особи-підприємця Райшевич Олени Олександрівни про визнання укладеною додаткової угоди відповідно до положень Розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Вказані норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з цим, приписами процесуального права також визначено (стаття 4 Господарського процесуального кодексу України), що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на вказані положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України і статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина друга статті 45 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (правові висновки Верховного Суду у постановах від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Так, Фізична особа-підприємець Райшевич Олена Олександрівна звертаючись до суду з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди відповідно до положень Розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі", посилається на те, що остання є власником нерухомого майна - торгівельного павільйону, розташованого на орендованій земельній ділянці за кадастровим номером :03:008:0028, що є підставою для включення в договір оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 умов, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Як вже було зазначено вище, на спірній земельній ділянці знаходиться торговий павільйон (пункт 3 договору).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 144906 від 30.09.2008 торгівельний павільйон внутрішньою загальною площею 72,6 кв.м, зовнішньою загальною площею 83,7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності Райшевич Олені Олександрівні на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 771 від 24.09.2008.

Абзацом 3 розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству") встановлено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Отже, договір оренди земельної ділянки комунальної власності, на якій розташовані будівлі і споруди, що є власністю орендаря, у разі його продовження, має в обов`язковому порядку містити умови, передбачені статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 Земельного кодексу України.

В той же час, позивачем, при зверненні з даним позовом до суду, не зазначено конкретних фактів порушення його прав внаслідок не включення зазначених вище умов до спірного договору та не доведено, що в результаті визнання укладеною додаткової угоди про включення в спірний договір умов, передбачених статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України, відповідно до положень Розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі", його права будуть захищені та відновлені.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його права чи охоронюваного законом інтересу відповідачем на момент звернення до господарського суду та відповідно необхідність його відновлення, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

До того ж, господарський суд звертає увагу на те, що у пункті 39 спірного договору сторони погодили, що будь-які зміни або доповнення здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін.

У разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору ці питання вирішуються в судовому порядку.

Доказів, які б свідчили про те, що позивач звертався до Новомосковської міської ради з пропозицією щодо внесення змін/доповнень до спірного договору, позивачем до суду не надано.

Водночас, слід зазначити про те, що сторони не позбавлені можливості для подальшого ініціювання питання щодо внесення змін/доповнень до спірного договору оренди, що зокрема підтверджується і положеннями абзацу другого статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на дату укладення спірного договору), відповідно до якої у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати укладеною додаткову угоду щодо поновлення договору оренди земельної ділянки 04:09:111:00157 від 05.11.2009 у такій редакції:

Додаткова угода

щодо поновлення договору оренди земельної ділянки,

укладеного 05.11.2009, реєстраційний номер 04:09:111:00157

м. Новомосковськ

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: Новомосковська міська рада, в особі міського голови Рєзнік Сергія Олександровича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування", з однієї сторони, та

ОРЕНДАР: гр. Райшевич Олена Олександрівна (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , договір оренди земельної ділянки, укладений від 05.11.2009 реєстраційний номер 04:09:111:00157, кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0028, земельна ділянка площею 0,0079 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . (код КВЦПЗ), з другої сторони, уклали цю додаткову угоду про нижченаведене:

1. Поновити договір оренди земельної ділянки шляхом укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки терміном на 3 (три) роки.

2. Згідно рішення XXXVII сесії шостого скликання від 09.07.2013 № 855, до пункту 5 договору оренди земельної ділянки внести зміни та зазначити: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначається згідно довідки витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення, станом на діючий період.

Інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність.

Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди змеленої ділянки і набирає чинності з дати державної реєстрації, укладена у двох примірниках, по одному примірнику для кожної із сторін.

Зміст ст. 25 Закону "Про оренду землі" щодо обов`язку орендаря у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди надати копію договору (додаткової угоди) територіальному органу ДФС (податкової інспекції) роз`яснено.

ПІДПИСИ СТОРІН

ОРЕНДОДАВЕЦЬ

Новомосковська міська рада

51200, Україна, Дніпропетровська область,

м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14.

міський голова: Рєзнік С.О.

ОРЕНДАР

Райшевич Оллена Олександрівна

АДРЕСА_3

код інн: НОМЕР_1

Райшевич О.О .

Стягнути з Новомосковської міської ради (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14; ) на користь Фізичної особи-підприємця Райшевич Олени Олександрівни ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 3 028,00 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 28.10.2024.

Суддя І.Ф. Мельниченко