УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

18.10.2024Справа № 910/12751/24

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши матеріали

заяви Фермерського господарства «УЛАР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРТО Україна»

про видачу судового наказу.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «УЛАР» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРТО Україна» про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення штрафу за Договором купівлі-продажу №27/05/2021 у розмірі 249 116,02 грн.

18.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника боржника надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви Фермерського господарства «УЛАР» про видачу судового наказу.

Розглянувши заяву Фермерського господарства «УЛАР» про видачу судового наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статі 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, хоча й вимога про стягнення неустойки у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, передбаченої статтею 549 ЦК України, має грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основними зобов`язаннями, а фактично є санкцією.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 152 ГПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на те, що у заяві Фермерського господарства «УЛАР» про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення штрафу, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення заборгованості за Договором, та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРТО Україна» штрафу за Договором купівлі-продажу №27/05/2021 у розмірі 249 116,02 грн.

Згідно з частиною другою статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152 - 154, 234 - 236 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фермерського господарства «УЛАР» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРТО Україна» штрафу за Договором купівлі-продажу №27/05/2021 у розмірі 249 116,02 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Літвінова М.Є.