ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/871/24

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМО-БУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль-Інвест"

про стягнення 148019,82 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРМО-БУД" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль-Інвест" 148019,82 грн., з яких: 106025,10 грн. боргу та 41994,72 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою від 19.08.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04.09.2024р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.41-45).

06.09.2024р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.46-52).

Враховуючи відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1078301,68 грн.

Натомість відповідач здійснив авансовий платіж в розмірі 80% вартості товару в сумі 872276,58 грн., а після поставки товару перерахував 100000,00 грн.

Решта вартості товару в сумі 106025,10 грн. мали бути перераховані відповідачем перед готовністю товару до відвантаження, однак досі не сплачені.

В зв`язку з простроченням оплати за отриманий товар, позивач нарахував до стягнення з відповідача 33218,26 грн. пені та 8776,46 грн. інфляційних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти вимог позивача та вказав, що строк виконання зобов`язання не настав, оскільки здійснення позивачем поставки товару без повної його передоплати свідчить про незастосування п.4.3 договору, а тому, за правилами ч.2 ст.530 ЦК України, строк виконання зобов`язання прив`язується до факту заявлення кредитором вимоги. Така вимога позивачем не направлялась.

Позивач, спростовуючи доводи відповідача, зазначив, що твердження про ненастання строків розрахунків є безпідставним, оскільки відповідач у листі-гарантії від 21.03.2024р. гарантував проведення платежу до 10.04.2024р. Окрім того, позивачем надсилалась претензія з вимогою оплатити товар, яка залишена відповідачем без відповіді.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.12.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРМО-БУД" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертикаль-Інвест" (Покупець) було укладено договір №261223-1 поставки товару (а.с.22-24), згідно п.1.1. якого Постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно п.2.1 договору найменування, кількість, асортимент товару погоджується сторонами у вигляді письмового замовлення переданого з наступним письмовим підтвердженням. Остаточна кількість, розмір та колір сендвіч-панелей визначається у відповідній Специфікації, завіреній підписом та печаткою Покупця.

Відповідно до п.4.3 договору Покупець виконує попередню оплату в розмірі 80% від загальної вартості товару протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку, а решту 20% - перед готовністю товару до відвантаження, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що Покупець за безпідставну відмову від оплати або несвоєчасну оплату переданого товару сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від простроченої суми. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання договірних зобов`язань.

Позивач виставив відповідачу рахунок для оплати від 29.11.2023р. на суму 1078301,68грн. (а.с.33).

26.12.2023р. відповідач здійснив попередню оплату товару за договором в сумі 872276,58 грн. (а.с.29).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1078301,68 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН05-01-01 від 05.01.2024р. на суму 827682,40 грн., №РН11-01-04 від 11.01.2024р. на суму 90807,61 грн., №РН21-03-01 від 21.03.2024р. на суму 159811,67 грн. та товарно-транспортними накладними №ТТ05-01-01 від 05.01.2024р., №ТТ21-03-01 від 21.03.2024р., №ТТ11-01-04 від 04.01.2024р. (а.с.20-21, 25-27, 31).

Листом №24 від 21.03.2024р., адресованим позивачу, відповідач гарантував проведення платежу на суму 206025,10 грн. в строк до 10.04.2024р. (а.с.49).

13.06.2024р. позивач направив відповідачу претензію №12/06/24-1 від 12.06.2024р., в якій вимагав провести остаточний розрахунок за отриманий товар та погасити існуючу заборгованість в сумі 206025,10 грн. протягом 5 банківських днів з моменту отримання претензії (а.с.16-19).

Згідно даних сайту Укрпошта, поштове відправлення за трекінговим номером 965 вручено адресату 13.08.2024р. (а.с.53).

Як вбачається з інформаційного повідомлення про зарахування коштів №5844, 15.07.2024р. відповідач сплатив позивачу 100000,00 грн. за договором №261223-1 від 26.12.2023р. (а.с.32).

У зв`язку з непроведенням остаточних розрахунків за отриманий товар, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРМО-БУД" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль-Інвест" 148019,82 грн., з яких: 106025,10 грн. боргу, 8776,46 грн. інфляційних та 30808,07 грн. пені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №261223-1 поставки товару від 26.12.2023р.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1078301,68 грн. (а.с.20-21, 25-27, 31).

Відповідач за умовами договору взяв на себе зобов`язання щодо попередньої оплати, однак отриманий товар оплатив частково в сумі 972276,58 грн. Відносно несплаченої вартості товару в розмірі 106025,10 грн. зазначив, що строк виконання зобов`язання не настав.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що Покупець виконує попередню оплату в розмірі 80% від загальної вартості товару протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку, а решту 20% - перед готовністю товару до відвантаження, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач не дотримався умов договору в частині проведення попередньої оплати товару та сплатив лише першу частину вартості товару (80%).

Незважаючи на відсутність попередньої оплати в повному обсязі, позивач здійснював поставку товару, що вказує на те, що ним не брались до уваги умови пункту 4.3 договору щодо порядку проведення відповідачем розрахунків.

Згідно ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з наведеного, до правовідносин сторін в частині строків проведення розрахунків за товар, застосуванню підлягають норми ст.692 ЦК України, за якими у відповідача згідно ст.538 ЦК України виник обов`язок сплатити вартість поставленого за договором товару після його отримання від позивача (за фактом отримання товару).

Виходячи з вищевикладеного, решту вартості товару за видатковими накладними, відповідач мав сплатити в день його отримання, що ним зроблено не було.

Наведеним спростовуються доводи відповідача, що строк виконання зобов`язання з оплати вартості товару ще не настав.

Оскільки поставка товару відбувалася за трьома видатковими накладними, а оплачено було лише 80% його загальної вартості, за підрахунками суду, враховуючи черговість погашення заборгованості, до 15.07.2024 р. неоплаченою залишалась частина товару за видатковою накладною №РН11-01-04 від 11.01.2024р. в сумі 46213,43 грн. та весь поставлений за видатковою накладною №РН21-03-01 від 21.03.2024р. товар на суму 159811,67 грн., всього - 206025,10 грн. Після часткової сплати товару 15.07.2024 р. на суму 100000,00 грн. заборгованість в сумі 106025,10 грн. є заборгованістю за товар, отриманий за видатковою накладною №РН21-03-01 від 21.03.2024р.

Оскільки тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати коштів за отриманий товар покладено на відповідача, однак останній не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 106025,10 грн. вартості поставленого товару та задовольняє їх в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені та інфляційних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що Покупець за безпідставну відмову від оплати або несвоєчасну оплату переданого товару сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від простроченої суми.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що він здійснив нарахування пені наступним чином:

- на заборгованість в сумі 206025,10 грн. за період з 05.01.2024р. по 15.07.2024р. пеня становить 30808,07 грн.;

- на заборгованість в сумі 106025,10 грн. за період з 15.07.2024р. по 15.08.2024р. пеня становить 2410,19 грн..

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що позивачем невірно визначено початок виникнення прострочки, періоди прострочення та суми, на які здійснюється нарахування інфляційних та пені.

Як зазначалось вище, за правилами ст.538 ЦК України у відповідача виник обов`язок сплатити вартість поставленого за договорами товару після його отримання від позивача (за фактом отримання товару).

Неоплачена частина товару в сумі 46213,43 грн. була отримана відповідачем за видатковою накладною №РН11-01-04 від 11.01.2024р., тобто прострочення оплати вказаної суми виникло у відповідача з 12.01.2024р.

Товар на суму 159811,67 грн. був поставлений за видатковою накладною №РН21-03-01 від 21.03.2024р. і прострочення в оплаті вказаного товару виникло з 22.03.2024р.

15.07.2024р. відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, сплативши позивачу 100000,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи вихідні дані позивача щодо здійснених поставок та проведеної оплати, нарахування слід здійснювати за наступні періоди:

1) на заборгованість в сумі 46213,43 грн. за період з 12.01.2024р. по 12.07.2024р. (із врахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України,);

2) на заборгованість в сумі 159811,67 грн. за період з 22.03.2024р. по 14.07.2024р.;

3) на заборгованість в сумі 106025,10 грн. за період з 15.07.2024р. по 14.08.2024р.

За підрахунками суду загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 22609,85 грн.

Щодо інфляційних нарахувань, судом встановлено, що останні нараховані відповідачем на суму боргу 206025,10 грн. за період з січня 2024 р. по червень 2024 р. в сумі 8776,46 грн.

Суд вважає розрахунок позивача невірним, оскільки ним не враховано, що заборгованість в сумі 206025,10 грн. виникла за різними видатковими накладними та формувалась у різний період. Тому інфляційні нарахування за період, визначений позивачем, слід нараховувати наступним чином:

1) на суму 46213,43 грн. за період з січня по червень 2024 р., що становить 1968,65 грн.;

2) на суму 159811,67 грн. за період з квітня по червень 2024 р., що становить 4824,44 грн., що загалом становить 6793,09 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, в стягненні 8198,22 грн. пені та 1983,37 грн. інфляційних суд відмовляє, в зв`язку безпідставністю їх нарахування.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 135428,04 грн., з яких: 106025,10 грн. боргу, 22609,85 грн. пені, 6793,09 грн. інфляційних.

В частині стягнення 8198,22 грн. пені та 1983,37 грн. інфляційних суд відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті в електронній формі, застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовна заява подана позивачем через систему Електронний суд, тому за подання даного позову судовий збір підлягав сплаті в сумі 2422,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 2216,33 грн., сплачений з правомірно заявлених позовних вимог в сумі 135428,04 грн., покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль-Інвест" (10029, м.Житомир, вул.Степана Бандери, 7, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМО-БУД" (79058, м.Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, 16є/76, ):

- 106025,10 грн. боргу;

- 22609,85 грн. пені;

- 6793,09 грн. інфляційних;

- 2216,33 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення.

Повне рішення складено: 18.10.24

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи