ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3795/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість"

про стягнення 1045086,97 грн

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" про стягнення 1045086,97грн, з яких - 839573грн інфляційних втрат та 205513,97грн 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/1534/19, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" суму основного боргу за договором № 7/МТЗ-18 від 09.01.2018 в розмірі 1 357 951,38 грн., пеню, в сумі 67 691,21 грн., 3% річних, у сумі 12 177,71 грн., інфляційні втрати, у сумі 14 358,09 грн. Але позивач посилається на те, що заборгованість так і не сплачена відповідачем, тому і просить стягнути 3% річні та інфляційні.

Ухвалою від 30.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань.

Сторони отримали ухвалу 30.08.2024 в своїх електронних кабінетах, що підтверджується довідками.

12.09.2024 у встановлений строк відповідач подав відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову або зменшити розмір на 90%, посилаючись на воєнний стан та те, що задоволення цього позову буде нести надмірний тягар для відповідача.

16.09.2024 позивач подав відповідь на відзив, якою наполягає на задоволенні позову.

Ухвалою від 24.09.2024 за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість".

Третя особа подала до суду 10.10.2024 пояснення, в яких не погоджується з розрахунком позивача, оскільки позивач не врахував, що нарахування річних та інфляційних можливе лише за останні 3 роки, що передували поданню позову. Крім того, вважає, що враховуючи воєнний стан та особливе значення стабільного функціонування підприємств оборонно-промислового комплексу, то є підстави для зменшення розміру річних і інфляційних, посилаючись на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

11.10.2024 позивач подав заперечення на пояснення третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Розглянувши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

09.01.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі - ТОВ «Промелектроніка» / Товариство / Позивач) та Державним підприємством «Одеський аваційний завод» (далі - ДП «ОАЗ» / Покупець / Боржник / Відповідач), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеській авіаційний завод» був укладений Договір №7/МТЗ-18 (далі - Договір від 09.01.2018 р.).

Згідно з п.п.1.1 Договору від 09.01.2018 р., Продавець зобов язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити авіаційно - технічне майно, надалі - Товар. Конкретна кількість Товару, його номенклатура та вартість, визначаються на підставі тендерних пропозицій та вказується у Специфікаціях на поставку Товару, до цього Договору.

Поставка товару Покупцю здійснюються на умовах СРТ, м. Одеса, просп. М. Жукова 32А, згідно з правилами «Інкотермс 2010». Терміни поставки Товару вказуються у кожній окремій Специфікації на підставі погоджених Строків поставки під час проведення тендерних процедур або на підставі попереднього погодження Сторонами. Терміни поставки Товару рахуються від дати оплати авансового платежу у розмірі не більш ніж 50% вартості Товару, якщо не вказана інша погоджена форма оплати в Специфікаціях. Товар за даним Договором повинен постачатись разом з наступними оригіналами документів: специфікація: накладна; паспорт, згідно ГОСТ 18675-79, (у разі надання копії паспорту, вона повинна бути затверджена мокрого печаткою Продавця), якщо він передбачений виробником. Датою поставки Товару за кількістю є дата підписання накладної щодо приймання Товару Покупцем. Датою приймання Товару за якістю є дата проходження Товаром вхідного контролю на підприємстві Покупця. Покупець здійснює приймання Товару по кількості в порядку, передбаченому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6, із змінами і доповненнями (п.п. 2.1.. 2.2. 2.3.,2.3, 2.4. Договору від 09.01.2018р.).

Пунктом 4.2. Договору від 09.01.2018 р. передбачено, що оплата за Договором здійснюється окремо по кожній партіі Товару, у вигляді авансу, на умовах, визначених тендерними пропозиціями, але не більше ніж 50% від загальної вартості Товару, який постачається. Остаточний розрахунок проводиться протягом 10 банківських днів, які рахуються з дня прийняття Товару, при умовах проходження Товаром вхідного контролю, який здійснюється на підприємстві Покупця.

За умовами п. 4.3. Договору, датою оплати Товару вважається дата отримання коштів на поточний рахунок Продавця.

На виконання умов Договору від 09.01.2018 ТОВ "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" були поставлені Покупцю - ДП "ОДЕСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ЗАВОД товари згідно видаткових накладних: РІ1-0001017 від 08.06.18 р., РН-0000171 від 19.02.19 р., РН-0000250 від 12.03.19 р., РН-0000254 від 07.03.19 р., РН-0000363 від 27.03.19 р., РН-0000252 від 12.03.19 р., РН-0000251 від 12.03.19 р., РН-0000051 від 25.01.19р., РН-0000172 від 19.02.19 р., РН-0000159 від 19.02.19 р., РН-0000184 від 21.02.19 р., РН-0000242 від 06.03.19 р., РН-00003 84 від 28.03.19 р., РН-0000244 від 06.03.19 р., РН-0000385 від 28.03.19 Р., РН-0000296 від 20.03.19 р, РН-0000300 від 20.03.19 р., РН-0000318 від 22.03.19 р., РН-0000668 від 14.05.19 р., РН-0000531 від 18.04.19 р., РН-0000861 від 11.06.19 р., РН-0000383 від 28.03.19 р., РН-0000641 від 08.05.19 р., РН-0000609 від 02.05.19 р., РН-0000698 від 17.05.19 р.; РН-0000590 від 26.04.19 р. РН-0000699 від 17.05.19 р., РП-0000730 від 24.05.19 р., РН-0000751 від 27.05.19 р., РН-0000813 від 06.06.19 р., РН-0000842 від 10.06.19 р., РН-0000729 від 24.05.19 р, РН-0000750 від 27.05.19 р., РН-0000763 від 29.05.19 р., РН-0000779 від 31.05.19 р., РН-0000839 від 10.06.19 р.

Оплата за поставлений товар від Відповідача не надійшла, у зв язку із чим, ТОВ «Промелектроніка» було вимушено звернутись із зустрічними позовом до Господарського суду Запорізької області за захистом свого порушеного права, справа №908/1534/19.

Після звернення до суду у справі 908/1534/19 Відповідач частково сплатив борг 30.08.2019 року за видатковими накладними № РН-0000051 від 25.01.19р.. РН- 0000172 від 19.02.19 р.

За результатами розгляду справи № 908/1534/19 ухвалено рішення Господарського суду Запорізької області від 29.12.2022 року.

Але рішення було оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 02.07.2024 року у справі № 908/1534/19 ухвалено наступне:

«Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.12.2022 р. у справі № 908/1534/19 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" пеню, в сумі З 554,54 грн., судовий збір, у розмірі 53,32 грн.. про що видати наказ.

У задоволені позову в частині стягнення 20% штрафу та в частині стягнення 24 000,00 грн. збитків - відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод", про стягнення коштів та зобов`язання прийняти товар, задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" прийняти на виконання умов договору № 7/МТЗ-18 від 09.01.2018 р. товар за видатковою накладною № РН-0000276 від 14.03.2019 р.. а саме ротор ТІ

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" суму основного боргу, в розмірі 1 357 951.38 грн., пеню, в сумі 67 691.21 грн., 3% річних, у сумі 12 177.71 грн., інфляційні втрати, у сумі 14 358,09 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" судовий збір, у розмірі 24 214,96 грн., про що видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, в розмірі 34 085.48 грн. закрити за відсутності предмета спору.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, в розмірі 780.00 грн., пені, в сумі 69,88 грн., 3% річних, в сумі 25,58 грн., інфляційних втрат, у сумі 70,33 грн. залишити без розгляду.

Відмовити у задоволені позову в частині стягнення пені за невиконання зобов`язання з прийняття товару, в сумі 66 886,80 грн. та штрафу, в сумі 33 684.00 грн."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" 8159,47 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.».

Позивач зазначає, що на теперішній час відповідач не сплатив заборгованість за основним боргом в розмірі 1 358 131,83 грн. по справі № 908/1534/19 за постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 року , тому позивач звертається до суду із позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач зазначає, що здійснює нарахування інфляційних втрат та 3% річних за основною заборгованістю в сумі 13 5 8131,83 за період з 02.08.2019 року за зустрічною позовною заявою, (тобто з наступного дня, після закінчення нарахування інфляційних втрат та 3% річних у зустрічній позовній заяві у справі №908/1534/19) по 16.08.2024 рік.

А також, здійснює нарахування 3% річних за прострочену сплату товару за видатковими накладними №РН-0000051 від 25.01.2019 року та № РН-0000172 від 19.02.2019 року в період з 02.08.2019 року по 29.08.2019 рік, тобто до дати їх фактичного погашення.

Суд враховує, що відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже наявність рішення суду про стягнення заборгованості за договором не є припиненням зобов`язання.

В постанові від 28.09.2021 у справі № 759/4755/19 Верховний Суд дійшов висновку, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову.

Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Невиконання боржником грошового зобов`язання, яке встановлено на підставі рішенні суду про стягнення заборгованості за договором є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Суд зазначає, що факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 7/МТЗ-18 від 09.01.2018 та суму заборгованості відповідача за цим договором встановлено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/1534/19, що згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає повторному доказуванню при розгляді даної справи.

Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано, тобто постанови у справі № 908/1534/19 не виконано, тому суд дійшов висновку про застосування до відповідача відповідальності згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому суд враховує, що сторона спору , тобто відповідач в даному випадку, не заявляв про сплив позовної давності згідно з ст. 267 ЦК України.

Посилання третьої особи на сплив позовної давності в даному випадку не можуть бути використані судом, оскільки третя особа не є стороною спору.

Перевіривши розрахунок інфляційних та річних, суд дійшов висновку, що він здійснений правильно.

Щодо клопотань відповідача про зменшення розміру інфляційних та 3% річних, то суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже суд наділений правом зменшувати штрафні санкції, до яких відносяться штраф, пеня, неустойка (ст. 549 ЦК України). Однак, річні та інфляційні не належать до штрафних санкцій.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення інфляційних підлягають задоволенню.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно із яким дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, перевіривши ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, враховуючи баланс інтересів обох сторін, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини не надання позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань, з урахування запровадженого воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та статус відповідача як державного підприємства, господарський суд дійшов висновку про зменшення процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України на 50 %.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 50% річних, що становить 102756,99грн.

Відповідач у відзиві також посилається, що у справах № 916/313/19 та № 916/126/24 з нього вже стягнуто на користь позивача значний розмір річних та інфляційних.

Однак, суд враховує, що в справах № 916/313/19 та № 916/126/24 теж розглядалось питання про стягнення з відповідача боргу за договором № 7/МТЗ-18 від 09.01.2018, але за іншими накладними ніж в даній справі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на відповідача, оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, але скористався своїм правом і зменшив розмір річних.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський авіаційний завод" (код 07756801, м. Одеса пр. Небесної Сотні 32А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (код 24510970, м. Дніпро вул. Новобудівельна 5а) 102756,99грн 3% річних, 839573грн інфляційних втрат та 15676,30грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2024 р.

Суддя В.В. Литвинова