ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року м. ЧернівціСправа № 926/767-б/15

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., розглянув заяву за вх. № 2623 від 15.10.2024 про вжиття заходів забезпечення позову (Лот № 2) у справі за позовною заявою засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1

до відповідачів: 1) ліквідатора Приватної фірми "Інтервал" ОСОБА_2 , 2) Приватної фірми "Інтервал", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім "Меркурій", 4) ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПФ "Інтервал" арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович,

Кредитори:

1. ПАТ "Піреус банк МКБ";

2. ПАТ "ЕК Чернівціобленерго";

3. Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області;

4. ДК "Газ України" НАК Нафтогаз України;

5. Управління Пенсійного фонду в Чернівцях;

6. ПАТ "Фортуна банк";

7. ПАТ "Дельта банк";

8. АТ "Альфа банк";

Про визнання недійсними результатів аукціону, скасування протоколів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування актів здачі-прийняття робіт лот № 1, 2, 3 та зобов`язання надати виписки у розгорнутому вигляді щодо руху коштів

у справі про банкрутство Приватної фірми "Інтервал"

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 позов задоволено частково та визнано недійсними укладені 17.08.2017 договори щодо лотів №1, №2 та №3 за наслідками проведеного аукціону з продажу майна ПФ "Інтервал", у задоволенні інших вимог, в тому числі про визнання недійсними результатів аукціону відмовлено, у задоволенні позовних вимог до ліквідатора ПФ "Інтервал" арбітражного керуючого Гусара І.О. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ліквідатор ПФ "Інтервал" Гусар І.О. звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 у справі № 926/767-б/15 в задоволенні вимог апеляційної скарги Приватної фірми "Інтервал" в особі ліквідатора Гусара Івана Олексійовича б/н від 19.06.2023 - відмовлено, рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 у справі №926/767-б/15 - залишено без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 та на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 у справі № 926/767-б/15 задоволено частково.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 у справі № 926/767-б/15 скасовано, у зв`язку з чим справа № 926/767-б/15 у скасованій частині передана на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2024, справу № 926/767-б/15 передано на новий розгляд судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 29.07.2024 прийнято справу № 926/767-б/15 до свого провадження. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Перше підготовче засідання призначено на 02.10.2024.

Ухвалою суду від 02.10.2024 задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено підготовче засідання на 05.12.2024.

07.10.2024 року до суду від засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 2532) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.10.2024, заяву про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

10.10.2024 на адресу Господарського суду Чернівецької області від засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 2573) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 11.10.2024, в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявнику відмовлено.

15.10.2024 на адресу Господарського суду Чернівецької області від засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 2623) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов наступним шляхом:

1. Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :06:002:1008, загальною площею 372,20 кв.м, житловою площею 94,7 кв.м.

2. Зупинити реалізацію на електронних торгах Державного підприємства "СЕТАМ" призначених на 21 жовтня 2024 року, реєстраційний номер лота: 560284 - житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :06:002:1008, загальною площею 372,20 кв.м, житловою площею 94,7 кв.м.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що наявність зареєстрованої заборони з 2008 року на відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, припинення іпотеки за неналежним виконавчим документом це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги щодо забезпечення позову через те, що знятий арешт і виключене майно з опису.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того, що наявність/відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, між цим оцінюючи необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених інтересів та прав позивача та співмірність наслідків вжиття/невжиття заходів забезпечення, у контексті саме спірних відносин, слід враховувати, що такими заходами не повинна блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, а також застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Господарським судом Чернівецької області розглядається справа за позовною заявою засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів аукціону, скасування протоколів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування актів здачі-прийняття робіт лот № 1, 2, 3 та зобов`язання надати виписки у розгорнутому вигляді щодо руху коштів у справі про банкрутство Приватної фірми «Інтервал».

У постанові Верховного Суду у складі об`єднананої палати Касаційного господарського суду від 22.06.2023 у справі № 910/5361/22 зроблено висновок, що норма пункту 6 частини 1 статті 137 ГПК України передбачає можливість вжиття такого запропонованого заходу забезпечення позову, як зупинення продажу майна, проте із застереженням якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Таким чином, зі змісту частини 1 статті 137 ГПК України вбачається, що цією диспозитивною нормою не визначено вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову, однак такий перелік може доповнюватися виключно за рахунок заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Об`єднана палата зауважує, що норма пункту 6 частини 1 статті 137 ГПК України передбачає можливість вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення продажу майна, проте із застереженням якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту. Зокрема, згідно з частиною 1 статті 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заявник в своїй заяві зазначає про те що: «Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 року справа № 910/5361/22, зробив висновок, що в такій категорії спорів (визнання недійсними результатів електронного аукціону (торгів) з реалізації арештованого майна) такий захід забезпечення позову, як зупинення продажу (реалізації) майна, застосовується судом у межах розгляду позову про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту та супроводжується припиненням, відкладенням, зупиненням чи іншим втручанням у проведення електронного аукціону (торгів), що в рамках примусового виконання судового рішення проводяться органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем та/або ДП «Сетам», яким доручено здійснення функцій з організації електронних торгів, то на правовідносини вжиття зазначеного заходу забезпечення позову на час підготовки та проведення електронних торгів.

Отже, враховуючи те, що містяться відомості щодо поданого позову про визнання права власності на арештоване майно, яке (майно) є предметом зазначених торгів, що узгоджується з положеннями п. 6 ч. ст. 137 ГПК України яким чітко визначено можливість застосування такого заходу забезпечення позову, як зупинення продажу майна, виключно в разі подання позову про визнання права власності на майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Отже, норма п. 6 ч. 1 ст. 137 ГПК України, а саме зупиненням продажу майна є в тому числі ефективним способом забезпечення позову.

Повторимось, так Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 22.06.2023 у справі № 910/5381/22 зауважив, що норма п. 6 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачає можливість вжиття такого запропонованого Товариством заходу забезпечення позову, як зупинення продажу майна, проте із застереженням - якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття арешту (абз. 1 п. 23).

Відтак, за змістом правового висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2023 у справі № 910/5381/22 заходи забезпечення позову, про які просить ОСОБА_4 зупинення реалізації будинку на електронних торгах, співвідносяться зі змістом заявлених позовних вимог, тому можуть бути застосовані судом.»

Суд констатує, що позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі полягають в іншому, а саме у визнанні недійсними результатів аукціону, скасуванні протоколів, визнанні недійсними договорів купівлі-продажу, скасуванні актів здачі-прийняття робіт Лот № 1,2,3 та зобов`язанні надати виписки у розгорнутому вигляді щодо руху коштів у справі про банкрутство.

Відтак, за змістом правового висновку Верховного Суду у справі № 910/5361/22 заходи забезпечення позову, про які просить позивач зупинення реалізації будинку на електронних торгах, не співідносяться зі змістом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, тому не можуть бути застосовані судом.

Щодо вимоги про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Водночас, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 755/5333/20 зроблено висновок, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі (ТОВ «Кепітал Рент»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.10.2024 про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 за вх. 2623 від 15.10.2024 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254- 257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 17.10.2024.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.