ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/714/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

за участю секретаря судового засідання Іваниш Д.П.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, м. Харків

про стягнення коштів у розмірі 712 710,78 грн за Договором оренди №8-22/2022 від 01.08.2022, з яких 678 837,15 грн сума основного боргу, 7478,08 грн інфляційних втрат, 2727,69 грн сума трьох процентів річних та 23 667,86 грн пені,

Представники:

Позивача без виклику

Відповідача без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області звернулось з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, м. Харків про стягнення суми 50 340,27 грн, з яких 33 080,44 грн сума основного боргу, 13 951,79 грн пені та 3308,04 грн штрафу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/714/24 визначено головуючого суддю Худенка А.А., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.08.2024 відкрито провадження у справі №907/714/24 в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи (виклику), є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач просить позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди №8-22/2022 від 01.08.2022.

Так, позивач стверджує, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань не сплачено кошти по рахунку №136 від 03.06.2024 в сумі 339 912,70 грн та по рахунку №156 від 01.07.2024 в сумі 338 924,45 грн.

Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення з останнього 23 667,86 грн пені, 7478,08 грн інфляційних втрат та 2727,69 грн трьох процентів річних.

Позиція відповідача

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду від 19.08.2024 про відкриття провадження у справі №907/714/24 була надіслана на його офіційну юридичну адресу зазначену у ЄДР 20.08.2024 та отримана ним 03.09.2024), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Завод Рапід укладено Договір оренди №8-22/2022 від 01.08.2022 (далі Договір).

Зі змісту вказаного Договору вбачається, що Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в строкове платне користування нежитлове приміщення Виробничого корпусу, частини Побутового корпусу та Головного корпусу загального площею 5082 кв.м з визначення меж, що відображено в план-схемі та входить до цілісного майнового комплексу за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Воловець, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 1, а Орендар зобов`язується прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення дії цього Договору повернути орендоване майно Орендодавцеві в належному стані, на умовах цього Договору (п.1.1. Договору).

Одночасно з правом оренди майна Орендареві передається право користування земельною ділянкою, на якій розміщено майно, а також право користування земельною ділянкою загальною площею 934 кв.м, яка прилягає до Виробничого корпусу, у розмірі, необхідному для досягнення мети оренди з визначенням меж, що відображено в план-схемі. (п. 1.2 Договору)

Згідно п. 2.3.1. Договору Орендодавець зобов`язується передати майно Орендарю після підписання цього Договору за актом приймання-передачі в термін визначений за згодою сторін.

Відповідно до п. 2.1.8. Договору Орендар повинен своєчасно і с повному обсязі вносити орендну плату згідно умов даного Договору, незалежно від того, чи проводиться підприємницька діяльність.

Пункт 4.1. Договору передбачає, що нарахування орендної плати за користування орендованим майном починається з моменту підписання Акту прийому-передачі орендованого майна.

Так згідно Акту приймання-передачі майна від 01.08.2022 до Договору оренди №8-22/2022 від 01.08.2024 долученого до матеріалів справи вбачається, що Орендар прийняв, а Орендодавець передав в оренду нерухоме майно: Виробничого корпусу, частини Побутового корпусу та Головнго корпусу, загальною площею 5082 кв.м.

Сторони домовилися, що орендна плата становить за 1 кв.м майна еквівалент 1,27 Євро без ПДВ по міжбанківському курсу продажу Євро до гривні на дату укладення договору, що в гривневому еквіваленті становить 47,99 грн без ПДВ. За один базовий календарний місяць орендна плата становить 6454,14 Євро без ПДВ по міжбанківському курсу продажу Євро до гривні на дату укладення договору, що в гривневому еквіваленті становить 243 895, 50 грн без ПДВ, враховуючи індекс інфляції. Орендна плата за кожен місяць оренди підлягає коригуванню відповідно до зміни міжбанківського курсу продажу Євро до гривні на дату виставлення рахунку Орендодавцем згідно інформації з інтернет ресурсу (сайт) https.//minfin.com.ua/currency/mb/ на час закриття торгів, у випадку не проведення торгів на міжбанківських аукціонах, розрахунок проводиться по міжбанківському курсу продажу Євро до гривні за останнім курсом закриття торгів міжбанку. нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. (п. 4.2. Договору)

Відповідно до п. 4.3 Договору орендна плата сплачується щомісячно, незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря, до 10 числа поточного місяця, на підставі виставленого рахунку, який Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 01.08.2024 включно. (п. 10.1. Договору)

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У свою чергу, згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов`язання (зобов`язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Згідно із положеннями ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі даного Договору №8-22/2022 від 01.08.2022 позивачем виставлено перед відповідачем рахунки №136 від 03.06.2024 на суму 339 912,70 грн та №156 від 01.07.2024 на суму 338 924,45 грн, відтак позивачем доводиться, а відповідачем не спростовується, сума заборгованості за надані послуги з оренди приміщення в розмірі 678 837,15 грн.

Водночас, після відкриття провадження у справі, представником позивача через підсистему Електронний суд подано клопотання б/н від 24.09.2024 (вх. №02.3.1-02/7455/24 від 25.09.2024), за змістом якого останній повідомляє суд про сплату відповідачем суми основного боргу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі у разі відсутності предмету спору.

Враховуючи те, що сума заборгованості в розмірі 678 837,15 грн погашена відповідачем, провадження у справі щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 678 837,15 грн підлягає закриттю в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Водночас, позивачем заявлено до стягнення 7478,08 грн інфляційних втрат, 2727,69 грн сума трьох процентів річних та 23 667,86 грн пені.

Із приводу заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів, Орендодавець має право вимагати від Орендаря оплати пені в розмірі із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, за кожен день її прострочення.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає, що пеня в розмірі 23 667,86 грн нарахована правомірно (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи) та підлягає стягненню з відповідача повністю.

Крім того, за прострочення оплати вартості поставленого товару позивач, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 7478,08 грн інфляційних нарахувань та 2727,69 грн трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 09.02.2021 у справі №520/17342/18.

Здійснивши перевірку нарахування позивачем інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за заявлені ним періоди, судом встановлено, що суми 7478,08 грн інфляційних нарахувань та 2727,69 грн трьох процентів річних обчислені вірно та підлягають стягненню з відповідача повністю.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 23 667,86 грн пені, 7478,08 грн інфляційних нарахувань та 2727,69 грн трьох процентів річних є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України виходячи із задоволених позовних вимог в розмірі 8552,53 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, вулиця Греківська, будинок 79, м. Харків, Харківська область, 61030 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, вулиця. Чорновола Вячеслава, будинок 1, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область () суму 23 667,86 грн (Двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 коп) пені, 7478,08 грн (Сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 08 коп) інфляційних нарахувань та 2727,69 грн (Дві тисячі сімсот двадцять сім гривень 69 коп) трьох процентів річних та 8552,53 грн (Вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 53 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу за Договором оренди №8-22/2022 від 01.08.2022 в розмірі 678 837,15 грн закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2024.

Суддя А.А. Худенко