ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1570/24

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні технології 2015", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фурнир", Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 103 210 грн. 70 коп.

Представники сторін:

позивача Калмиков О.В.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельні технології 2015 звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фурнир про стягнення заборгованості у розмірі 103 210,70 грн., з яких: 97 521,60 грн. основного боргу, 3 045,88 грн. 3% річних та 2 643,22 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору поставки, укладеного у спрощений спосіб шляхом поставки товару на підставі видаткової накладної.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив належним чином, вимоги суду викладені в ухвалах від 25.06.2024 та 28.08.2024 року не виконав, на адресу суду повернулись конверти з відміткою органу поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Будівельні технології 2015» (постачальник) та ТОВ «Фурнир» (одержувач) було укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом поставки товару на підставі видаткової накладної.

01 червня 2023 року ТОВ «Будівельні технології 2015» поставило відповідачу товар (штукатурку гіпсову PRACTIC машинного нанесення), що підтверджується видатковою накладною БТ-ВД-0106.00036 від 01.06.2023 р. на суму 97 521,60 грн. з ПДВ та зареєстрованою податковою накладною № 38 від 01.06.2023 р. з відповідною квитанцією.

Згідно Рахунку-фактури № ВД-Б-0009213 від 01 червня 2023 р., одержувач зобов"язаний сплатити кошти в сумі 97 521,60 грн. за отриманий товар в строк до 01 червня 2023 року, про що зазначено безпосередньо у рахунку-фактурі № ВД-Б-0009213 від 01 червня 2023 р., а саме «Ціни в рахунку дійсні протягом одного банківського дня. Рахунок дійсний до сплати до 01.06.2023».

Враховуючи те, що між постачальником та одержувачем відсутній письмовий договір із зазначенням строків оплати товару, в порядку ст. 692 ЦК України, постачальник мав здійснити оплату поставленого товару після його прийняття, тобто 01 червня 2023 року, але оплату не здійснив.

26.04.2024 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 160 з вимогою протягом одного банківського дня погасити заборгованість в розмірі 97 521 грн. 60 коп., яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 97 521 грн. 60 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають судом задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2 643 грн. 22 коп. інфляційних втрат та 3 045 грн. 88 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 2 643 грн. 22 коп. інфляційних втрат та 3 045 грн. 88 коп. 3 % річних.

Крім суми боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача суму витрат з надання правової допомоги в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

24.04.2024 року між позивачем (Клієнт) та адвокатом Калмиковим О.В. був укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1.1. якого адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги клієнту, а саме: представництво інтересів клієна у судових справах, де стороною є клієнт, ведення претнзійно-правової роботи в інтересах клієнта.

Відповідно до п. 1.2. договору для виконання цього договору адвокат має право брати участь у судових засіданнях, надавати пояснення, заявляти клопотання, підписувати та подавати до суду процесуальні документи, отримувати процесуальні документи та вчиняти всі дії в інтересах клієнта, передбачені процесуальними кодексами України.

Згідно рахунку-фактури № 1 від 14.06.2024 року загальна вартість наданих послуг складає 6 000 грн. та вклаючає в себе комплексну послугу: вивчення ситуації, документів щодо поставки за видатковою накладною БТ-ВД-0106.00036 від 01.06.2023 р.; складання претензії від 26.04.2024 до ТОВ "Фурнир", складання позову до ТОВ "Фурнир" про стягнення заборгованості за поставлений товар, оформлення позовної заяви та додатків до неї.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 6 000 грн. 00 коп. обґрунтованою та правомірною.

У зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 236-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «Фурнир» (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Лугова, буд. 36-А, оф. 109/1, код 44707191) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технології 2015» (03117, м. Київ, просп. Берестейський, 67, код 40071391) 97 521 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 60 коп. основного боргу, 3 045 (три тисячі сорок п`ять) грн. 88 коп. 3 % річних, 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 22 коп. інфляційних втрат, 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 25.10.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована