РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2024Справа № 910/14582/23
Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Ковачової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/14582/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Інновація» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 13, офіс 426)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, буд. 60Д, офіс 43)

про стягнення заборгованості у розмірі 2 024309, 23 грн та розірвання договору будівельного підряду

За участі представників сторін:

Від позивача: Іващенко І. М. - самопредставництво, паспорт, витяг з ЄДРПОУ;

Від відповідача: не прибув;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буд-Інновація» (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 024 309, 23 грн та розірвання Договору будівельного підряду №3072/353063 від 07.12.2021. Також позивач просить суд здійснити розподіл судових витрат.

21.09.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 21.09.2023 для усунення недоліків позовної заяви.

29.09.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою від 21.09.2023. Також позивач подав суду клопотання про витребування доказів у порядку статті 81 ГПК України.

02.11.2023 суд відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 14.12.2023, у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовив, про що постановив відповідну ухвалу.

13.12.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання 14.12.2023 сторони не прибули, та суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 19.03.2024.

У судове засідання 19.03.2024 сторони не прибули, та у зв`язку з неявкою всіх представників сторін, суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи по суті на 07.05.2024.

19.03.2024 та 07.05.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання 07.05.2024 сторони не прибули, та суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи по суті на 25.06.2024.

У судове засідання 25.06.2024 прибув позивач, відповідач не прибув та про причини неявки суд не повідомляв. У судовому засіданні суд на місці ухвалив: (1) зобов`язати позивача надати оригінали рахунків на оплату послуг за січень 2022 року, (2) оголосити перерву у судовому засіданні по суті на 16.07.2024.

12.07.2024 до суду від позивача на виконання вимог протокольної ухвали суду від 25.06.2024 надійшла заява із письмовими поясненнями.

У судове засідання 16.07.2024 прибув позивач, відповідач або його уповноважений представник не прибув та про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши позицію позивача, який просив позовні вимоги задовольнити, Суд -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

07.12.2021 між ТОВ «Агсолко Україна» (замовник, відповідач) та ТОВ «Буд-Інновація» (генеральний підрядник, підрядник, позивач) укладено Договір підряду №3072/353063 (надалі - Договір підряду), згідно пункту 1.1. якого - генеральний підрядник зобов`язується власними та залученими силами, виконати роботи пов`язані з будівництвом, реконструкцією, та іншими будівельно-оздоблювальними роботами на об`єкті, що знаходиться за адресою: Україна, Київська область, Бучанський район (колишня назва Києво-Святошинський), село Святопетрівське (колишня назва Петрівське), вулиця Індустріальна, будинок 31 відповідно до наданої замовником проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується забезпечити генеральному підряднику будівельну готовність об`єкту (фронт робіт), передати генеральному підряднику необхідну дозвільну документацію, та затверджену проектно-кошторисну документацію для виконання робіт передбачених цим Договором, а також прийняти виконані будівельні роботи та оплатити їх згідно умов даного Договору.

Відповідно до п.9.6. Договору підряду - обсяги виконаних робіт підтверджуються Актами виконаних робіт, які генеральний підрядник надає Замовнику протягом трьох робочих днів з моменту закінчення частини робіт, у відповідності до умов Договору визначених у п.13.1.

Відповідно до п.13.1. Договору - передача-приймання виконаних робіт у відповідності з даним Договором оформляється сторонами шляхом підписання Актів виконаних робіт. Генеральний підрядник має право передавати Замовнику виконані роботи кожні два тижні протягом всього строку виконання робіт.

Позивач стверджує, що виконав взяті на себе зобов`язання, про що сторонами були підписані:

- Акт виконаних робіт № 1 за січень 2022 року - вартість якого становить 2 602 049,09 грн, в т.ч. ПДВ 20%, довідка КБ-3 за січень 2022 року;

- Акт виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року - вартість якого становить 537 367,06 грн., в т.ч. ПДВ 20%, довідка КБ-3 за жовтень 2022 року;

Натомість, відповідач лише частково розрахувався за виконані та належним чином прийняті будівельні роботи у розмірі 1 750 000, 00 грн за Актом виконаних робіт № 1 за січень 2022 року. Решта робіт на суму 1 389 416, 15 грн залишились неоплаченими (за Актом виконаних робіт № 1 за січень 2022 року у розмірі 852 049, 09 грн, за Актом виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року у розмірі 537 367, 06 грн).

11.11.2022 генеральний підрядник надіслав замовнику лист-вимогу №11/11 про термінову оплату виниклої заборгованості.

У відповідь на лист генерального підрядника №11/11 від 11.11.2022 замовник надіслав пропозицію щодо реструктуризації виниклої заборгованості у розмірі 1 389 416, 15 грн з лютого 2023 по лютий 2024 рівними платежами по 100 000, 00 грн кожен, а за березень 2024 у розмірі 89 416, 15 грн, що є кінцевим погашенням виниклої заборгованості.

01.05.2023 сторони підписали Акт звірки взаєморозрахунків, яким, як стверджує позивач, відповідач визнав наявну у нього заборгованість у розмірі 1 389 416, 15 грн.

14.08.2023 генеральний підрядник надіслав замовнику претензію №14.08.2024 щодо погашення виниклої заборгованості у розмірі 1 389 416,15 грн.

Позивач стверджує, що відповідач так і не здійснив повну оплату виконаних робіт, що є істотним порушенням умов Договору та стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення суми заборгованості (основної заборгованості а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат), а також про розірвання договору підряду на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про:

- зобов`язання ТОВ «Агсолко Україна», погасити заборгованість перед ТОВ «Буд-Інновація» у розмірі - 2 024 309,23 грн., де сума основного боргу за виконані роботи - 1 389 416,15 грн, пеня згідно п.15.3. Договору - 287 306,69 грн, нарахування 3% річних - 56 296,78 грн, інфляційні витрати - 291 289,61 грн;

- розірвати Договір підряду № 3072/353063 від 07.12.2021, укладений між ТОВ «Агсолко Україна» (ЄДРПОУ 189, м. Київ, вулиця Вільямса Академіка, будинок 6-Д, офіс 43 ) та ТОВ «БУд-Інновація» (ЄДРПОУ 002, місто Київ, вул. Євгена Сверстюка будинок 13, офіс 426).

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем за виконані роботи згідно Акту виконаних робіт №1 за січень 2022 у розмірі 852 049, 09 грн та Акту виконаних робіт №2 за жовтень 2022 у розмірі 537 367, 06 грн, у зв`язку з чим, загальна сума заборгованості становить 1 389 416, 15 грн.

Також з відповідача підлягає стягненню пеня згідно пункту 15.3. Договору підряду у розмірі 287306, 69 грн, 3 % річних у розмірі 56 296, 78 грн та інфляційні втрати у розмірі 291 289, 61 грн згідно статті 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`зання.

Внаслідок того, що відповідач порушив істотні умови Договору, позивач згідно частини 2 статті 651 ЦК України просить суд також розірвати Договір будівельного підряду №3072/353063 від 07.12.2021.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (оскільки, відповідач не мав станом на 02.11.2023 зареєстрованого електронного кабінету), ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.11.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, а саме: 03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, буд. 60Д, офіс 43.

При цьому, в ухвалі від 02.11.2023 суд повідомляв відповідача в порядку частини 6 статті 6 та частини 6 статті 42 ГПК про обов`язок такого учасника справи зареєструвати "Електронний кабінет" в ЄСІТС.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення, ухвалу суду від 02.11.2023 відповідач отримав - 13.11.2023.

Однак, відповідач правом на подання відзиву в даній справі не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Крім того, суд враховує, що ухвалами викликами-повідомленнями від 14.12.2023, від 20.03.2024, від 08.05.2024, від 26.06.2024, суд належним чином повідомляв відповідача про відкладення розгляду справи та дату і час наступних судових засідань.

Зазначені ухвали були отримання відповідачем, про що містять в матеріалах справи відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Втім, відповідач в судові засідання призначені у справі не прибував, та власні заперечення щодо заявленого позову не висловив.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З огляду на предмет спору та предмет доказування у справі, суду необхідно надати відповіді на такі ключові питання:

- чи підтверджено факт виконання позивачем робіт та у якому розмірі?

- чи настав (коли саме настав) строк оплати відповідачем вартості виконаних робіт?

- чи вірно позивачем визначено боргові періоди прострочення виконання грошового зобов`язання?

- чи наявні підстави для розірвання договору підряду на підставі частини 2 статті 651 ЦК України?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (частина 1 статті 875 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було укладено Договір підряду №3072/353063 від 07.12.2021, який за своєю суттю є договором будівельного підряду.

Щодо позовних вимог про стягнення суми заборгованості.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (частина 4 статті 879 ЦК України).

Пунктом 12.2. Договору підряду передбачено, що розрахунки за виконання робіт замовник зобов`язується здійснювати наступним чином:

проміжні розрахунки замовник проводить протягом трьох робочих днів з дати підписання кожного акту виконаних робіт (підпункт 12.2.1. пункту 12.2.);

остаточний розрахунок замовник проводить протягом п`яти робочих днів з дати підписання останнього акту виконаних робіт в сумі різниці між сумою всіх актів виконаних робіт та раніше сплачених авансів (підпункт 12.2.2. пункту 12.2.);

Матеріали справи містять наступні акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 3 139 416, 15 грн, що підписані та погоджені обома сторонами:

- Акт виконаних робіт № 1 за січень 2022 року - вартість якого становить 2 602 049,09 грн, в т.ч. ПДВ 20%, довідка КБ-3 за січень 2022 року;

- Акт виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року - вартість якого становить 537 367,06 грн., в т.ч. ПДВ 20%, довідка КБ-3 за жовтень 2022 року;

В Акті виконаних робіт №1 за січень 2022 року сторони не зазначили дату його підписання. Згідно довідки КБ-3 за січень 2022 року вбачається, що датою її підписання є 04.01.2022.

Згідно Акту виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року сторони визначили дату його підписання як «жовтень 2022 року». Аналогічний запис щодо дати підписання міститься і у довідці КБ-3 за жовтень 2022 року.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина 1 стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

У свою чергу, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Отже, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Отже, сторони не позбавлені можливості доводити реальність господарської операції іншими документами, у випадку, якщо погоджені первинні документи відсутні.

Суд враховує, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

В матеріалах справи також міститься Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.05.2023, що підписаний Іващенком І. М. (директором позивача) та Левченком В. (заступник директора з питань будівництва та експлуатації приміщень відповідача).

У Акті звірки взаєморозрахунків станом на 01.05.2023 значиться, що господарська операція «продаж» на суму 2 602 049,09 грн мала місце 04.01.2022. Вказана сума господарської операції відповідає сумі, що зазначена у Акті виконаних робіт № 1 та довідці КБ за січень 2022 року. Господарська операція «продаж» на суму 537 367, 06 грн мала місце 02.11.2022, що відповідає сумі, яка зазначена у Акті виконаних робіт № 2 та довідці КБ-3 за жовтень 2022 року.

Суд також констатує, що Акт виконаних робіт № 1 та довідка КБ за січень 2022 року від 04.01.2022 підписані з боку позивача директором - Іващенком І. М. , а з боку відповідача заступником директора з питань будівництва та експлуатації приміщень відповідача -

Левченком В. В матеріали справи надано позивачем наказ №46-ОС від 08.09.2020 ТОВ «Агсолко Україна» (відповідач) про прийняття на роботу Левченка В. В. на посаду заступника директора з питань будівництва та експлуатації приміщень відповідача. В свою чергу, відповідач жодним чином не заперечив щодо наявності у Левченка В. В. достатніх повноважень для прийняття робіт та підписання первинних документів, а також акту звірки взаєморозрахунків за Договором підряду №3072/353063 від 07.12.2021.

Акт виконаних робіт № 2 та довідка КБ за жовтень 2022 року підписані з боку позивача директором - Іващенком І. М., а з боку відповідача директором Осадчим Р. М. , відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд вважає, що роботи були належним чином виконані та прийняті уповноваженими представниками сторін, без зауважень з боку замовника (відповідач) щодо обсягу та якості виконаних робіт.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України, а саме, змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову назву - «Вірогідність доказів». Статтю 79 ГПК України викладено у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 1 статті 79 ГПК України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Отже, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами з більшою вірогідністю підтверджується обставини здійснення господарських операцій, а отже і підписання Акту виконаних робіт № 1 за січень 2022 року - вартість якого становить 2 602 049,09 грн, в т.ч. ПДВ 20% від 04.01.2022, та Акту виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року - вартість якого становить 537 367,06 грн., в т.ч. ПДВ 20% від 02.11.2022.

У розумінні підпункту 12.2.1. пункту 12.1. Договору підряду Акт виконаних робіт № 1 за січень 2022 року є проміжним актом, а отже строк оплати виконаних робіт за січень 2022 настав 10.01.2022 (після спливу трьох робочих днів з дати його підписання).

У розумінні підпункту 12.2.2. пункту 12.1. Договору підряду Акт виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року є остаточним актом, а отже строк оплати виконаних робіт за жовтень 2022 настав 09.11.2022 (після спливу п`яти робочих днів з дати його підписання).

Матеріали справи містять докази часткової оплати відповідачем вартості виконаних робіт на загальну суму 1 750 000, 00 грн, а саме: платіжне доручення №010188 від 15.12.2021 на суму 200 000, 00 грн, платіжне доручення №010419 від 22.12.2021 на суму 200 000, 00 грн, платіжне доручення №00005 від 04.01.2022 на суму 300 000, 00 грн, платіжне доручення №000330 від 18.01.2022 на суму 300 000, 00 грн, платіжне доручення №000549 від 27.01.2022 на суму 500 000, 00 грн, платіжне доручення №001235 від 17.02.2022 на суму 250 000, 00 грн.

Сума часткової оплати у розмірі 1 750 000, 00 грн зарахована позивачем в якості часткової оплати за проміжним Актом виконаних робіт № 1 за січень 2022 року, з приводу чого відповідач не заперечує.

Доказів оплати решти суми виконаних робіт на загальну суму 1 389 416, 15 грн відповідачем суду не надано.

Що ж до домовленостей сторін про реструктуризацію боргу у розмірі 1 389 416, 15 грн, то суд констатує, що вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час дослідження та оцінки доказом судом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 654 ЦК України).

Договором підряду не передбачено, що зміни до договору можуть бути засвідчені письмовим листуванням сторін. Відтак, листування сторін щодо можливої реструктуризації без належного укладення додаткової угоди про внесення змін до умов Договору, не змінює порядок оплати та настання строку оплати виконаних робіт, що передбачено пунктом 12.2. Договору підряду.

Таким чином, суд констатує, що строк оплати виконаних робіт вартістю 1 389 416, 25 грн настав (по Акту виконаних робіт №1 за січень 2022 у розмірі 852 049, 09 грн та по Акту виконаних робіт №2 за жовтень 2022 у розмірі 537 367, 06 грн).

Згідно пункту 15.3. Договору підряду - за порушення умов і термінів оплати, передбачених умовами даного Договору, замовник виплачує генеральному підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу, за кожний день затримки платежу.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Дослідивши проведені позивачем розрахунки нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем не вірно визначено настання періодів прострочення з 10.01.2022 та 09.11.2022, що є останніми днями строку виконання зобов`язань з оплати вартості виконаних робіт, що втім не вплинуло на правильність кінцевих результатів проведених розрахунків.

Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 389 416, 15 грн, 287 306, 69 грн пені, 56 296, 78 грн 3 % річних та 291 289, 61 грн інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог про розірвання договору підряду на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (частина 1 стаття 188 ГК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 стаття 651 ЦК України).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2 стаття 651 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, розірвано може бути лише чинний договір. Вказаної позиції притримується і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 05.07.2022 у справі № 922/2469/21.

Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання договору господарському суду належить пересвідчитись (шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи) у чинності такого договору.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України).

Пунктом 19.4. Договору підряду передбачено, що даний договір діє до закінчення гарантійних строків, встановлених даним договором.

Пунктом 14.1. Договору підряду гарантійні строки щодо виконаних безпосередньо генеральним підрядником робіт встановлюються окремо на кожний вид робіт і визначаються у додаткових угодах до даного договору. В разі, якщо строки не визначені в додаткових угодах, то на такі роботи гарантійний строк складає один рік з моменту прийняття цих робіт.

Матеріали справи не містять додаткових угод до договору, якими сторони передбачали б інші гарантійні строки або ж продовжували строк дії договору.

Відтак, у розумінні пункту 14.1. Договору підряду гарантійний строк на виконані будівельні роботи за проміжним Актом виконаних робіт № 1 за січень 2022 року сплив 04.01.2023, а за остаточним Актом виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року сплив 02.11.2023.

З огляду на те, що остаточні роботи були завершені саме Актом виконаних робіт № 2 за жовтень 2022 року від 02.11.2022, то суд прийшов до висновку, що згідно пункту 19.4. Договору підряду, Договір підряду №3072/353063 від 07.12.2021 вважається припиненим з 02.11.2023, у зв`язку із закінченням гарантійних строків виконаних робіт, а отже і строку на який його було укладено.

За обставин вище наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання Договір підряду №3072/353063 від 07.12.2021 на підставі частини 2 статті 651 ЦК України, оскільки суд приходить до висновку, що на момент винесення рішення договір припинив свою дію, в зв`язку з закінченням строків, на який його було укладено.

6. Розподіл судових витрат.

В позовній заяві позивач зазначив, що ним понесено судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 33 048, 64 грн.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Таким чином, в частині задоволених позовних (майнові вимоги) вимог суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та покладає судовий збір на відповідача, а в частині позовних вимог щодо яких суд прийняв відмову (немайнові позовні вимоги) у їх задоволенні, суд покладає судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Інновація» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, буд. 60Д, офіс 43; ідентифікаційний код: 39681109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Інновація» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 13, офіс 426; ідентифікаційний код: 41202888) 1 389 416 (один мільйон триста вісімдесят дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн 15 коп. - основного боргу, 287 306 (двісті вісімдесят сім тисяч триста шість) грн 69 коп. - пені, 56 296 (п`ятдесят шість тисяч двісті дев`яносто шість) грн 78 коп. - 3 % річних, 291 289 (двісті дев`яносто одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять) грн 61 коп. - інфляційних втрат, а також 30 364 (тридцять тисяч триста шістдесят чотири) грн 64 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Інновація» - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.10.2024

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких