ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. м.Київ Справа№ 925/801/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 10.10.2024:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 01.07.2024

у справі №925/801/24 (суддя Грачов В.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Приватне підприємство «Надія»

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рух справи

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного підприємства «Надія», в якому просить зобов`язати Приватне підприємство «Надія» повторно розглянути запит адвоката ОСОБА_1 № 9 від 24.05.2024 року у встановлені законом строки та надати вичерпну інформацію та запитувані документи, а також відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між адвокатом ОСОБА_1 та ОСББ «Грушевського 110» укладено договір про надання правничої допомоги № б/н від 13.05.2024 року, у справі щодо ймовірних недобросовісних дій Приватного підприємства «Наді» відносно багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

24.05.2024, діючи в інтересах ОСББ «Грушевського 110», ним на ім?я Приватного підприємства «Надія» було надіслано адвокатський запит № 9 із проханням надати належним чином засвідчені копії документів.

До вказаного адвокатського запиту, згідно вимог ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було долучено посвідчені належним чином копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру.

Листом від 04.06.2024 року № 304 Приватне підприємство «Надія» не надало жодних запитуваних у зверненні документів, та обмежилось лише формальною відповіддю, що і зумовило необхідність звернутись з відповідним позовом до суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія» про зобов`язання вчинити дії (вх. № 10094/24 від 21.06.2024 року), з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем за даним позовом є фізична особа - ОСОБА_1 , який вказував, що є адвокатом, та яким 13.05.2024 укладено договір про надання правничої допомоги №б/н з ОСББ «Грушевського 110» на виконання останнього ним направлено адвокатський запит до Приватного підприємства «Надія». Разом з тим, позов подано фізичною особою ОСОБА_1 , а не адвокатом позивача в інтересах ОСББ «Грушевського 110».

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що справа щодо позовних вимог фізичної особи ОСОБА_1 , підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просив ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 у справі №925/801/24 про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Черкаської області.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не повною мірою з?ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об?єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Скаржник посилався на те, що:

- звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач - адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСББ «Грушевського 110» (на підставі договору про надання правової допомоги), просив зобов`язати Відповідача - ПП «Надія» повторно розглянути його адвокатський запит та надати відповідь;

- вищевказана обставина, є підставою для висновку, що спірні правовідносини щодо отримання інформації виникли між ОСББ «Грушевського 110», в інтересах якого адвокатський запит подав адвокат ОСОБА_1 та ПП «Надія», а отже спір обумовлений господарськими правовідносинами між двома суб`єктами господарювання.;

- відмовляючи у відкритті провадження у дані справі суддя також зазначив, що подано фізичною особою ОСОБА_1 , а не адвокатом ОСОБА_1 в інтересах ОСББ «Грушевського 110». Вказане твердження є помилковим, оскільки при завантаженні через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) - «Електронний суд» позовної заяви у позивача в своєму електронному кабінеті є можливість обрати «один» з «двох» режимів для її завантаження: або як від особи, або як від представника;

- позов подано, як фізичною особою, що здійснює адвокатську діяльність з метою реалізація прав та обов`язків закріплених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024, справу №925/801/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., ОСОБА_2

Ухвалою Північного апеляційного суду від 12.07.2024 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/801/24.

На виконання ухвали про витребування матеріалів справи, Господарський суд Черкаської області направив справу №925/801/24, яка була отримана судом апеляційної інстанції 22.07.2024.

Суддя Станік С.Р. у період з 15.07.2024 по 18.07.2024 перебував у відрядженні, а в подальшому у відпустці - до 31.08.2024, суддя Яковлєв М.Л. - у відпустці до 30.08.2024, а суддя ОСОБА_2 - на лікарняному з 02.09.2024.

У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 10.09.2024 про звільнення у відставку судді ОСОБА_2 , який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, вирішення питання щодо подальшого руху справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024, справу №925/801/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючий суддя: Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 16.09.2024 прийнято справу №925/801/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024, до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А. відкрито апеляційне провадження у справі №925/801/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024; судове засідання призначено на 10.10.2024 о 11:15 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка,1 літера А в залі судових засідань № 16.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 10.10.2024 учасники своїх представників до суду не направили повідомлялись належним чином, а саме: шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду до електронних кабінетів користувачів ЄСІТС.

24.09.2024 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників сторін у судове засідання, за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Крім того, відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства «Надія», в якому просив зобов`язати Приватне підприємство «Надія» повторно розглянути запит адвоката ОСОБА_1 № 9 від 24.05.2024 у встановлені законом строки та надати вичерпну інформацію та запитувані документи, а також відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія» про зобов`язання вчинити дії (вх. № 10094/24 від 21.06.2024 року), з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про відмову у відкритті провадження у справі (п. 7)

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди діють як суди апеляційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суди першої інстанції, з розгляду цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Ч. 1, 3, 4 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

З норм ст. 4, 20 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такий випадок передбачений, зокрема, ч. 3, 4 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, яка відносить до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Згідно матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до Приватного підприємства «Надія», в якому просить зобов`язати Приватне підприємство «Надія» повторно розглянути запит адвоката ОСОБА_1 № 9 від 24.05.2024 року у встановлені законом строки та надати вичерпну інформацію та запитувані документи, а також відшкодувати судові витрати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, із чим погоджується суд апеляційної інстанції, позов подано саме фізичною особою - адвокатом ОСОБА_1, який не погоджується з тим, що Приватне підприємство «Надія» не надало відповідь на його адвокатський запит. При цьому, у позові в розділі «Позивач» наведено відомості стосовно ОСОБА_1 , і будь-яких відомостей стосовно іншої особи зі статусом «Позивач» - не зазначено, а також позов підписано ОСОБА_1 (за допомогою КЕП), і відомостей про те, що він є представником певної юридичної особи - також не наведено у відповідній частині позову.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регулює відносини з подачі адвокатського запиту, як професійного права адвоката, виокремленого п.1 ч.1 ст.20.

При цьому, направлення адвокатського запиту само по собі не реалізує предмет представництва у будь-якому процесі, а сприяє збору інформації задля належної та повноцінної його реалізації.

У свою чергу, Господарський процесуальний кодекс України регулює відносини з підтвердження повноважень адвоката на представництво у господарському процесі з урахуванням ч. 1, 3, 4 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, як професійного права, виокремленого п.2 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім того, апеляційна скарга містить відомості про те, що позивач підтверджує факт звернення як фізичної особи проте, в суспільних інтересах.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також ст. 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

Проте, як зазначено та встановлено вище, в рамках встановлення суб?єктного складу подані матеріали по справі №925/801/24, судом встановлено, що ОСОБА_1 , виступає у спірних правовідносинах як фізична особа, а не як суб?єкт господарювання з певним статусом.

Отже, аналіз вищевказаного суб`єктного складу та правовідносин свідчить про те, що спір виник за участю фізичної особи, а отже, вказана заява підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв?язку з чим позов подано із порушенням правил суб?єктної та предметної юрисдикції, встановлених процесуальним законом (ст. ст. 4, 20, ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України).

Принагідно, суд враховує і те, що розгляд справи/заяви судом, встановленим законом - є чіткою та необхідною процесуальною дією, яка вимагається від суду, як державного органу з визначеними законом повноваженнями. Текст статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що її вимоги є виконаними, коли справа заявника була розглянута будь-яким національним судом, який створено на підставі закону. Зокрема, ЄСПЛ у кількох рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду), що було наголошено зокрема у рішеннях «Coeme та інші проти Бельгії» (№ 3249296 та ін., рішення від 22 червня 2000 року)., у справі «Олександр Волков проти України» (№ 21722/11, рішення від 9 січня 2013 року), У справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№№ 29458/04 та 29465/04, рішення від 20 липня 2007 року).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Також, посилання скаржника на те, що ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 20.06.2024 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія» про зобов`язання розглянути запит і повернути позивачу з усіма доданими документами, з посиланням на те, що спірні правовідносини щодо отримання інформації виникли між ОСББ «Грушевського 110», в інтересах якого адвокатський запит подав адвокат ОСОБА_1, та ПП «Надія», а отже спір обумовлений господарськими правовідносинами між двома суб`єктами господарювання - жодним чином не спростовують виснвоки суду апеляційної інстанції у даній постанові, адже, як встановлено вище, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся з позовом, як позивач, до Приватного підприємства «Надія», в якому просить зобов`язати Приватне підприємство «Надія» повторно розглянути запит адвоката ОСОБА_1 № 9 від 24.05.2024 року у встановлені законом строки та надати вичерпну інформацію та запитувані документи, а також відшкодувати судові витрати.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права на зверненян до господарського суду, визначивши належного позивача, як особу, яку він представляє, з урахуванням ч. 1, 3, 4 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, надавши належні докази представництва, або оскаржити відповідні процесуальні рішення у встановленому законом порядку.

Доводи скаржника стосовно необгрунтованості висновків суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та спростовуються наявними матеріалами справи.

З огляду на наведене, судом першої інстанції обгрунтовано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України постановлено оскаржувану ухвалу про відмову у відкриття провадженя у справі №925/801/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія», і суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду не знайшов підстав для її скасування за наведенх скаржником доводів та обгрунтувань.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, обумовлені ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 у справі №925/801/24 - відсутні за наведених скаржником доводів та обгрунтувань.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 у справі №925/801/24 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.07.2024 у справі №925/801/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи №925/801/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 21.10.2024.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв