ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2024 р. Справа №909/327/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Малех І.Б.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Козачка Віктора Ярославовича б/н від 15.07.2024 (вх. № ЗАГС 01-05/1994/24 від 16.07.2024)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 (суддя Рочняк О.В., повний текст рішення складено та підписано 24.06.2024)

у справі № 909/327/24

за позовом: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (надалі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" ), м. Івано-Франківськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Козачка Віктора Ярославовича (надалі ФОП Козачок В.Я.), м. Львів

про: стягнення 123 581,57 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Козачка Віктора Ярославовича про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії в розмірі 123 581,57 грн., з яких: 108 208,94 грн. - основний борг, 97,87 грн. - пеня, 3 691,70 грн. - 3% річних та 11 583,06 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення своїх договірних зобов`язань відповідач не оплатив вартості наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії, що є підставою для стягнення з нього основного боргу, 3% річних, інфляційних збитків та пені. При цьому позивач зазначає, що власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, а тому зобов`язані брати участь у загальних витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 у справі № 909/327/24 (суддя О.В. Рочняк) позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Козачка Віктора Васильовича на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" - 122 844,83 грн. заборгованості з них: 108 208,94 грн. основного боргу, 97,87 грн. пені, 3 691,70 грн. 3% річних, 10 846,32 грн. інфляційних втрат та 3 009,95 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивач, на виконання умов укладеного між сторонами типового індивідуального договору на надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021, надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 по 29.02.2024 на загальну суму 108 208,94 грн., які відповідач не оплатив. Водночас, відповідач доказів виконання договірних зобов`язань суду не надав, Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягають до задоволення. Водночас, суд здійснивши перерахунок нарахованих позивачем за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання пені, 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути 97,87 грн. пені, 3 691,70 грн. 3% річних та 10 846, грн. інфляційних втрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ФОП Козачок В.Я. звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, при невідповідності висновків обставинам справи з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, скаржник зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду та не отримував процесуальних ухвал суду. Тобто, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався без належного виклику представників відповідача. Звертає увагу, що у справі відсутні будь-які докази вручення відповідачу ухвал по справі та виклику в призначені судові засідання. Зазначені порушення відбулися в звязку з тим, що позивачем та судом невірно вказувались анкетні дані відповідача в ухвалах суду, рішенні та супровідних документах до них. Суд не звернув увагу на те, що відповідачем у справі є ФОП Козачок Віктор Ярославович, а не ОСОБА_1 , відповідно надіслані листи на ім`я ОСОБА_1 обґрунтовано повертались на адресу суду, в зв`язку з відсутністю такої особи за адресою, вказаною в конвертах про відправлення. На переконання скаржника, розрахунки заборгованості, надані позивачем, не відповідають нормам чинного законодавства, відтак, вважає безпідставним нараховування вартості послуги з постачання теплової енергії в приміщенні відповідача без вираховування показників приладів обліку. Водночас, зауважує, що, не бувши повідомленим про час і місце судового розгляду, ФОП Козачок В.Я. не зміг заявити про застосування судом строків позовної давності до спірних правовідносин в частині основного боргу та неустойки.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді Малех І.Б., Плотніцький Б.Д. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Козачка В.Я. на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 у справі № 909/327/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із звільненням у відставку судді-члена колегії Плотніцького Б.Д. склад судової колегії Західного апеляційного господарського суду було змінено, замість судді Плотніцького Б.Д. введено в склад колегії суддю Скрипчук О.С., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024.

За вимогами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони у справі обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом направлення ухвали суду від 22.07.2024 про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету зареєстрованого в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

На час винесення даної постанови від сторін не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги на судове рішення у справі №909/327/24, яке є предметом оскарження.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів, наведених скаржником, вважає такі безпідставними та необгрунтованими. Зазначає, що у рішенні суду першої інстанції дослівно зазначено: «Позивачу ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.04.2024 направлено в його електронний кабінет, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України. Відповідачу копія цієї ухвали направлена за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, що відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою «Укрпошти» 18.04.2024 «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, судом першої інстанції направлялось засобами поштового зв`язку саме на юридичну адресу ФОП Козачка В.Я. тільки ухвалу про відкриття провадження у справі, а не ухвали, як зазначив у скарзі апелянт. При цьому, по тексту рішення взагалі не було зазначено про «направлення за адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Стратегія Експо», яке жодного стосунку до відповідача у справі не має. Позивач вважає безпідставними доводи скаржника щодо «невірного зазначення позивачем його анкетних даних», адже у матеріалах Електронної справи, з якою ознайомився апелянт у день реєстрації свого кабінету 15.07.2024, міститься позовна заява, у якій позивачем зазначено вірні анкетні дані відповідача, зокрема по батькові - Ярославович. Наголошує, що позивач 08.04.2024 направив відповідачу на його юридичну адресу лист з описом вкладення та відповідні докази відправки (опис вкладення, фіскальний чек, накладна) долучив до позовної заяви. Зауважує, що у накладній AT «Укрпошта» №420 зазначено контактний номер телефону відповідача - . Однак, незважаючи на вірне зазначення позивачем ПІБ відповідача - ОСОБА_2 , такий лист 24.04.2024 повернувся відправнику, у зв`язку із «закінченням встановленого терміну зберігання». Тобто, після закінчення встановленого строку зберігання, таке поштове відправлення, у відповідності до вимог п.102 Правил, було повернуто відправнику. Наведене свідчить про правильність дій позивача, при цьому помилкове зазначення судом по батькові відповідача «Васильович» в ухвалі та рішенні суду, що у подальшому могло вплинути саме на необхідність виправлення такої описки відповідно до вимог ст. 243 ГПК України. Разом з тим, не зважаючи на наведені обставини, ФОП Козачок В.Я. отримав засобами поштового зв`язку рішення суду першої інстанції та оскаржив його.

Також позивач вважає безпідставним посилання скаржника на п.п.4 п.32 Правил №630, адже такі Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення втратили чинність 01.05.2022. При цьому скаржник не надає до апеляційної скарги свого контррозрахунку заборгованості, відповідно до Методики №315, а також не зазначає період, який, на його думку, надає можливість для застосування судом строків позовної давності щодо частини позовних вимог. Наголошує, що позивач при поданні даного позову обґрунтував та довів виконання ним встановлених нормами законодавства та положеннями Типового індивідуального договору зобов`язань щодо своєчасного, безперервного, надійного надання відповідачу послуг теплопостачання, обсягів та вартості цих послуг, а також вірне зазначення у позовній заяві по батькові відповідача Ярославович. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу ФОП Козачка В.Я. без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" є юридичною особою та створене з метою здійснення в інтересах Івано-Франківської міської територіальної громади діяльності щодо надання якісних послуг фізичним і юридичним особам із централізованого теплопостачання та централізованого постачання гарячої води. Предметом діяльності Підприємства є, зокрема, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії тощо.

Як зазначає позивач у позовній заяві, за відповідачем - ОСОБА_2 зареєстроване нежитлове приміщення - кафе, площею 272,9 м.кв, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розміщене в межах стін житлового будинку по вул. Привокзальній, 9, (частка власності: 1/1), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 17).

Житловий будинок по вул. Привокзальній, 9 підключений до мереж централізованого опалення ДМП "ІФТКЕ" та забезпечується тепловою енергією, що ним надається.

Співвласники приміщень житлового будинку на вул. Привокзальній, 9, який був підключений до мереж централізованого опалення, до 31.10.2021 не визначилися з моделлю договірних відносин з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

Форма типового індивідуального договору на послугу з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" 01.11.2021 на офіційному веб-сайті: http://tke.if.ua/ опубліковано індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання для усіх власників/співвласників житлових та нежитлових приміщень, які розміщені у будівлях підключених до мереж централізованого опалення. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначений договір вважається укладеним з 01 грудня 2021 року.

Згідно з п. 1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (а.с. 18-22).

Фактом приєднання Споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 договору).

Відповідно до п.5 договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої Споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

У відповідності до п. 30 індивідуального договору Споживач вносить однією сумою плату Виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному Виконавцем але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті Виконавця.

Пунктом 31 індивідуального договору визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті Виконавця.

За змістом п. 32 індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги Споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою Споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п.33 договору).

Згідно з п. 34 договору Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 45 індивідуального договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до наказу ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" №271 від 01.12.2021 «Про встановлення плати за абонентське обслуговування», для абонентів ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" з 01.12.2021 встановлено плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постання теплової енергії, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами у розмірі: 10,70 грн./міс (з ПДВ) за послугу з постачання теплової енергії без приладів обліку та 12,62 грн./міс (з ПДВ) за послугу з постачання теплової енергії за наявності приладів обліку (а.с. 23).

В матеріалах справи міститься акт прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії у будинках житлового фонду від 21.03.2024. Згідно з вказаним актом інженером СМ та ТТІ Карапутним В.В. проведено технічний огляд вузла обліку теплової енергії після заміни лічильника теплової енергії за адресою вул. Привокзальна, 9, в результаті чого встановлено, що вузол обліку теплової енергії готовий до експлуатації. Лічильник прийнятий в експлуатацію з 21.03.2024 (а.с. 24).

Позивач для проведення оплати за надані послуги теплопостачання направляв відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 108 208,94 грн. (а.с. 40-52), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями реєстрів рахунків та актів виконаних робіт за відповідні місяці (а.с. 27-39).

13.11.2023 позивач звертався до відповідача із претензією №06/1372 від 10.11.2023 про сплату заборгованості за поставлену теплову енергію, проте дана претензія залишена відповідачем без виконання (а.с. 25-26).

Згідно з розрахунком позивача, за період з 01.01.2022 по 29.02.2024 заборгованість Фізичної особи підприємця Козачка Віктора Ярославовича перед ДМП "Івано-Франківськтеплокоменерго" за теплову енергію за нежитлове приміщення, що знаходиться на вул. Привокзальній, буд. 9 становить 108 208,94 грн.

При цьому позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що прилад обліку вийшов з ладу нарахування за спожите тепло за період з 08.11.2022 до 30.11.2022 проводилось розрахунковим методом, а з 05.12.2022 відновлено нарахування по обліку. Також у зв`язку з тим, що лічильник був не повірений з жовтня 2023 року до 21.03.2024, кількість теплової енергії спожитої будинком визначалась розрахунковим методом.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії в розмірі 108 208,94 грн. основного боргу, 97,87 грн. - пені, 3 691,70 грн. - 3% річних та 11 583,06 грн. - інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань згідно типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як визначено у ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг зокрема, належать, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

В пунктах 1, 2 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

За змістом ч. 5 ст. 12 названого Закону у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Пунктами 2, 6 частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопорстачання" визначено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: - обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; - обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

Як зазначалось вище, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлове приміщення - кафе, площею 272,9 м.кв, реєстраційний номер: 1, що знаходиться в м.Івано-Франківську по вул. Привокзальній, 9, зареєстроване за Козачком Віктором Ярославовичем (частка власності: 1/1). При цьому, житловий будинок по вул. Привокзальній, 9 підключений до мереж централізованого опалення ДМП "ІФТКЕ" та забезпечується тепловою енергією, що ним надається.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що за період з 01.01.2022 по 29.02.2024 позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 108 208,94 грн., які відповідач не оплатив.

Щодо посилань скаржника на п.п. 4 п. 32 Правил № 630, яким встановлено обов`язок виконавця послуг контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, в зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 втратили чинність 01.05.2022.

Відповідно до п.2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, розрахунковий метод - спосіб визначення загального обсягу спожитої у будівлі/будинку (або її частині з окремим інженерним вводом) теплової енергії, гарячої або холодної води до встановлення вузла комерційного обліку, у разі виходу його з ладу або втрати, а також спосіб коригування (приведення) обсягів споживання комунальної послуги до дати кінця розрахункового періоду.

В пункті 1 розділу ІІІ «Визначення та розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень» Методики №315 вказано, що загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у розрахунковому періоді визначається так: за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) за його наявності; розрахунковим методом у разі тимчасового виходу або втрати вузла комерційного обліку.

При розрахунку заявлених позивачем позовних вимог позивач врахував та зазначив, що у зв`язку з тим, що прилад обліку вийшов з ладу нарахування за спожите тепло за період з 08.11.2022 до 30.11.2022 проводилось розрахунковим методом, а з 05.12.2022 відновлено нарахування по обліку. Також у в зв`язку з тим, що лічильник був не повірений з жовтня 2023 року до 21.03.2024, кількість теплової енергії спожитої будинком визначалась розрахунковим методом.

Відтак, доводи апелянта про нараховування вартості послуги з постачання теплової енергії в приміщенні відповідача без вираховування показників приладів обліку скаржник є безпідставними та необгрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ФОП Козачок В.Я. не надає свого контррозрахунку заборгованості, відповідно до Методики №315.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги чи відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Окрім того, згідно з висновком, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 справа № 915/641/19, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).

Враховуючи вищенаведені норми права, фактичні обставини даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 108 208,94 грн. основного боргу.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання за послуги з постачання теплової енергії позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 97,87 грн., 3 691,70 грн. - 3% річних та 11 583,06 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

В індивідуальному договорі про надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 45 договору).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Місцевий господарський суд детально проаналізувавши поданий позивачем розрахунок (перевіривши підстави, строки та правильність нарахування) та здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 97,87 грн. пені, 3 699,62 грн. - 3% річних та 10 846,32 грн. інфляційних втрат, у стягненні інфляційних втрат в розмірі 736,74 грн. відмовив.

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат вважає його арифметично вірним.

Щодо тверджень скаржника про відсутність будь-яких доказів вручення відповідачу ухвал у даній справі та виклику в призначене судове засідання, в зв`язку з тим, що позивачем та судом невірно вказувались анкетні дані відповідача в ухвалах суду, рішенні та супровідних документах до них, а саме - ОСОБА_1 , замість - ОСОБА_2 , колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві поданій до Господарського суду Івано-Франківської області (вх. № 3201/24 від 08.04.2024) зазначено відповідачем Фізичну особу-підприємця Козачок Віктора Ярославовича.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

08.04.2024 позивач надіслав на ім`я: Фізичної особи-підприємця Козачок Віктора Ярославовича за адресою: АДРЕСА_2 (місце реєстрації), позовну заяву з додатками, що підтверджується листом з описом вкладення у цінний лист фіскальним чеком та накладною (а.с. 11-13). У накладній AT «Укрпошта» №420 зазначено контактний номер телефону відповідача - .

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2024, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення (а.с. 58-59).

Господарським судом Івано-Франківської області направлено ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.04.2024 в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою Господарського суду Івано-Франківської області про доставку електронного листа, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України. Відповідачу копію вказаної ухвали направлено за юридичною адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, 9, зазначеною у позовній заяві, що відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення повернулася до суду з відмітками АТ «Укрпошта» 18.04.2024 "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання» (а.с. 61-64).

Також, в матеріалах справи міститься телефонограма, за підписом секретаря судового засідання Господарського суду Івано-Франківської області, згідно якої секретарем судового засідання Михайлюк А.С. було здійснено спробу передати телефонограму Фізичній особі-підприємцю Козачок Віктору Ярославовичу по контактному номеру телефону НОМЕР_1 про звернення ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" з даним позовом до суду. Однак, за вказаним номером абонент не відповів (а.с. 71).

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 у справі №909/327/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Козачка Віктора Ярославовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2024 у справі № 909/327/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді І.Б. Малех

О.С. Скрипчук