СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків Справа № 922/1933/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О., суддя Попков Д.О.

без участі представників сторін

розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх.1977Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2024

у справі №922/1933/24 (суддя Добреля Н.С., повний текст рішення підписано 31.07.2024)

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків

до Фізичної особи-підприємця Калугіної Тетяни Іванівни, м.Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП "Харківські теплові мережі звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Калугіної Т.І., в які просить суд стягнути з відповідача заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 134.046,13 грн за період листопад 2022; грудень 2022; січень 2023; лютий 2023; березень 2023; квітень 2023; заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за в сумі 166,20 грн за період жовтень 2022-липень 2023; 3% річних за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 1.913,34 грн за період 11.11.2023 02.05.2024; заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1.571,40 грн за період жовтень 2022 - липень 2023.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.07.2024 у справі №922/1933/24 в задоволенні позову відмовлено частково. Присуджено до стягнення з ФОП Калугіної Т.І. на користь КП Харківські теплові мережі заборгованість за абонентську плату в сумі 166,20 грн за період жовтень 2022-липень 2023; заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання в сумі 1.571,40 грн за період жовтень 2022 - липень 2023; витрати зі сплати судового збору в розмірі 30,57 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, КП Харківські теплові мережі з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2024 по справі №922/1933/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На думку позивача, вищевказане рішення прийнято в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при винесенні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права України, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розрахунки заборгованості здійснено з урахуванням норм діючого законодавства. Так, п.п. 9.1, 9.2. Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 12.10.2022 №302 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» для споживачів м.Харкова», з 15.10.2022 протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинено або скасовано, позивач застосовував тарифи для категорії споживачів «Інші споживачі» на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме: встановлено тариф на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів, без урахування витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку 5.393,26 грн за 1 Гкал (з ПДВ). Означене Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області розміщено на офіційному сайті позивача в мережі Інтернет. Позивачем було направлено на адресу Відповідача листа від 03.08.2023 №0747/8391, в якому відповідача було повідомлено про те, що за період: листопад 2022; грудень 2022; січень 2023; лютий 2023; березень 2023; квітень 2023 здійснено нарахування за спожиту теплову енергію на підставі п.п. 20, 23 Правил користування тепловою енергію, затверджених Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 розрахунковим шляхом з урахуванням теплового навантаження на опалення, середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Обсяг теплової енергії на опалення був визначений відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні». Копія

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., Радіонова О.О., Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП Харківські теплові мережі та призначено її до розгляду. Відповідачу встановлено строк для надання суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Витребувано матеріали справи з Господарського суду Харківської області.

26.08.2024 на вимогу ухвали апеляційного суду з Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/1933/24.

Станом на момент розгляду справи відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч.1ст.273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м.Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням та продовженням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд апеляційної інстанції був вимушений вийти за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.273 ГПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені такі обставини:

До будинку 54 за адресою м.Харків, вул. Григорія Сковороди (попередня назва вул.Пушкінська) Комунальним підприємством Харківські теплові мережі здійснювалося постачання теплової енергії в опалювальному сезоні 2022-2023, що підтверджується відповідними Актами підключення/відключення споживача №174/36656 від 20.10.2022 і №174/519 від 06.04.2023, підписаними та скріпленими печатками уповноважених представників теплопостачальної організації та балансоутримувача будинку.

Відповідачу ФОП Калугій Т.І. з 06.12.2010 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №2-1-:-2-10 в літ. "А-7", загальною площею 192,1 кв.м в будинку 54 по вулиці Григорія Сковороди (попередня назва вул.Пушкінська), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

31.10.2021 в мережі Інтернет на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі www.hts.kharkov.ua було розміщено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (Індивідуальний договір, Договір-1) на підставі ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022). Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Умовами Індивідуального договору (Договір-1) встановлено наступне:

- фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4 Договору-1);

- КП "Харківські теплові мережі" як виконавець зобов`язуються надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п.5 Договору-1);

- споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування (п.30 Договору-1);

- плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 Договору-1).

- договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п.51 Договору-1).

За твердженням позивача, по особовому рахунку відповідача (17401-7674) обліковується заборгованість по Договору-1 на загальну суму 136.125,67 грн, з яких:

- 134.046,13 грн заборгованості за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі за період: листопад - грудень 2022 (2 місяці); січень - квітень 2023 (4 місяці);

- 166,20 грн абонентської плати за спожиту теплову енергію за період: жовтень 2022 липень 2023 (10 місяців);

- 1 913,34 грн нарахованих 3% річних за період з 11.11.2023 по 02.05.2024.

Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури на оплату спожитої теплової енергії та на оплату абонентської плати, які відповідачем оплачені не були.

01.06.2022 в мережі Інтернет на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua. був опублікований Публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (Договір з технічного обслуговування, Договір-2) на підставі ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.07.2022 та укладений з урахуванням статей 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Умовами Договору з технічного обслуговування (Договір-2) встановлено наступне:

- КП "Харківські теплові мережі" як виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внітрішньобудинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором;

- фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги (п.4 Договору-2);

- виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором (п.5 Договору-2);

- технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150 (п. 6 Договору-2);

- розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця (п.13 Договору-2).

За твердженням позивача, по особовому рахунку відповідача (1740-17674) обліковується заборгованість по Договору-2 за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання в сумі 1.571,40 грн за період: жовтень 2022 - липень 2023.

Відповідачу направлялися рахунки-фактури, які сплачені не були.

Невиконання відповідачем зобов`язань за Індивідуальним договором та Договором з технічного обслуговування стало причиною для звернення КП Харківські теплові мережі до господарського суду з даним позовом.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, задовольнив позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача сум заборгованості за абонентську плату в сумі 166,20 грн за період жовтень 2022 - липень 2023 та заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання в сумі 1.571,40 грн за період жовтень 2022 - липень 2023. Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції виходив з доведених позивачем обставин постачання відповідачу теплової енергії у спірний період, а також підтвердженого матеріалами справи факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договорами та наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії в сумі 134.046,13 грн та 3% річних у сумі 1.913,34 грн, судом відмовлено через неможливість суду арифметичної та логічної перевірки озаченої суми основної заборгованості, оскільки розрахування здійснено із застосуванням позивачем невірного тарифу на теплову енергію. В свою чергу в задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних відмовлено як похідної від суми основної заборгованості.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань щодо вартості наданих послуг за постачання теплової енергії, абонентської плати та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Індивідуальним договором та Договором з технічного обслуговування, які є публічними договорами.

Проте, позивач не погоджується із відмовою судом першої інстанції в частині стягнення основної заборгованості та 3% річних.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки заявником апеляційної скарги судове рішення оскаржується лише в частині відмови в стягненні основної заборгованості та 3% річних, з урахуванням вимог вищенаведеної норми судова колегія переглядає рішення суду лише в зазначеній частині.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно із ч.7 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною 1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст.13 цього Закону.

Відповідно до вказаних норм договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (абз.3 п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінет Міністрів України №1198 від 03.10.2007 визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як видно, в даній справі мала місце відсутність волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, що послугувало підставою для укладення відповідних договорів на послуги з постачання теплової енергії безпосередньо за ініціативою виконавця таких послуг, - КП Харківські теплові мережі. Такі дії узгоджуються з правовою позицією наведеною у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23.

Так, в мережі Інтернет на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" http://www.hts.kharkov.ua/ були розміщені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (31.10.2021) і публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (01.07.2022).

Відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому не підписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, а отже факт його укладання не залежить від підписання заяви-приєднання.

Таким чином, в даному випадку відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на надання їй послуг з теплопастачання.

Факт надання послуг з теплопостачання до будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Григорія Сковороди (попередня назва Пушкінська) 54 підтверджується актами підключення/відключення споживача №174/36656 від 20.10.2022 та №174/519 від 06.04.2023.

Згідно частини шостої 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 ГК України.

За змістом статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

В розумінні статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

По особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість за Індивідуальним договором за спожиту теплову енергію в загальній сумі 134.046,13 грн, яка утворилася за період з листопада 2022 по квітень 2023.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості позивачем здійснено нарахування відповідачу наступних обсягів теплової енергії: за листопад 2022 - 1,69339 Гкал, за грудень 2022 - 4,97787 Гкал, за січень 2023 - 6,34251 Гкал, за лютий 2023 - 5,58967 Гкал, за березень 2023 - 3,44764 Гкал, за квітень 2023 - 2,80330 Гкал.

03.08.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача лист №0747/8391, в якому ФОП Калугіну Т.І. було повідомлено про те, що за період: листопад 2022; грудень 2022; січень 2023; лютий 2023; березень 2023; квітень 2023 здійснено нарахування за спожиту теплову енергію на підставі п.п. 20, 23 Правил користування тепловою енергію, затверджених Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 розрахунковим шляхом з урахуванням теплового навантаження на опалення, середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Обсяг теплової енергії на опалення був визначений відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні».

Зі змісту вказаного листа вбачається, що розрахунок кількості спожитої відповідачкою теплової енергії виконаний ним відповідно до КТМ 204 України 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" за формулою: Р т.е. = Qоп*((t в.п. - t з.п.)/((t в.п. - t ср))*Т оп.

Саме на цей лист позивач посилається в апеляційній скарзі, як на доказ проведеного розрахунку нарахованої заборгованості.

Проте, колегія суддів констатує, що позивачем ані в позовній заяві, ані в своєму листі, ані в апеляційній скарзі не наведено вихідні дані використані ним під час визначення кількості спожитої відповідачем теплової енергії, що робить неможливим перевірити його правильність. Такі окремі складові формули визначення кількості отриманої теплової енергії як зовнішня температура повітря та розрахунок теплового навантаження Приміщення відповідача (Qоп = 0,016967 Гкал/год), - позивачем не підтверджені.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що при визначені вартості спожитої теплової енергії позивачем застосований тариф у розмірі 5.393,26 грн за 1 Гкал (з ПДВ).

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що такий тариф (5.393,26 грн) ним застосовано на підставі Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 12.10.2022 №302 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» для споживачів м. Харкова».

Проте, посилання на вказане рішення не містить ані позовна заява, ані направлений на адресу відповідача лист.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку наявні три різні тарифи за теплову енергію:

5.393,26грн з Гкал, який застосований позивачем у рахунках-фактурах;

5.383,26 грн за 1 Гкал, який оприлюднений на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі";

5.546,12 грн за Гкал, який встановлений відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Умовами пункту 31 Індивідуального договору передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Отже, з урахуванням положень Індивідуального договору, застосований позивачем тариф на теплову енергію в розмірі 5.393,26 грн за Гкал не відповідає тарифу, який зазначений на веб-сайті КП "Харківські теплові мережі". Таким чином із наданих позивачем розрахунків неможливо встановити, яким чином було розраховано вартість послуг, так як в них відсутня необхідна інформація.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з поданих позивачем доказів не вбачається можливим арифметично перевірити розрахунки вартості спожитої відповідачем теплової енергії за період з листопада 2022 по квітень 2023, в зв`язку з чим останні не можуть бути задоволені.

Частиною 1 статті 276 встановлено підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, так у вказаній статті зазначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що відповідачу за даною справою надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Комунального підприємства Харківські теплові мережі на рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2024 у справі №922/1933/24 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Харківські теплові мережі залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2024 у справі №922/1933/24 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.10.2024

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Д.О. Попков