24.10.2024Справа № 910/9355/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротранс» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9355/24
про стягнення 204 407, 83 грн,
Представники сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інагротранс» (далі за текстом ТОВ «Інагротранс», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Інвестиційна компанія» (далі за текстом ТОВ «Велика Інвестиційна компанія», Відповідач) про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладанню № РН-315 від 18.09.2023 за договором поставки № 0205/23-1 від 02.05.2023 (далі за текстом Договір) в розмірі 204 407, 83 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 позов ТОВ «Інагротранс» - задоволено, стягнуто з ТОВ «Велика Інвестиційна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротранс» пеню 95 243, 60 грн, 3 % річних 29 112, 19 грн, інфляційні втрати 80 052, 04 грн та судовий збір 3 066, 12 грн.

14.10.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Відповідача 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що з огляду на те, що у рішенні від 10.10.2024 по даній справі розподіл витрат Позивача на професійну правничу допомогу судом не здійснювався в силу зазначення стороною про необхідність подання додаткових доказів понесення останніх у відповідності до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК України), а також з огляду на надходження заяви Позивача з додатковими доказами, суд вважає за необхідне їх розглянути та здійснити розподіл таких витрат.

Так, у позовній заяві, а саме в попередньому орієнтовному розрахунку суми судових витрат Позивачем зазначено орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн, 8 000 грн з яких є такими, що вже понесені стороною станом на дату подачі позову.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні копії документів:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2670 від 24.09.2012;

- ордер серії АЕ № 1289370 від 26.07.2024

- договір про надання правової допомоги від 24.07.2024, розділом 4 якого визначено вартість послуг адвоката, а згідно пункту 4.2. розрахунки здійснюються на підставі рахунку адвоката;

- рахунок № 1/24 від 24.07.2024 на суму 8 000 грн;

- платіжна інструкція № 347 від 25.07.2024 на суму 8 000 грн;

- акт виконаних робіт від 25.07.2024 до договору про надання правової допомоги від 24.07.2024 на суму 8 000 грн, підписаний без зауважень та претензій сторонами (адвокатом та клієнтом);

- рахунок № 2/24 від 19.08.2024 на суму 4 000 грн;

- акт виконаних робіт від 31.08.2024 до договору про надання правової допомоги від 24.07.2024 на суму 4 000 грн, підписаний без зауважень та претензій сторонами (адвокатом та клієнтом);

- платіжна інструкція № 458 від 02.09.2024 на суму 4 000 грн.

В тексті заяви про ухвалення додаткового рішення Позивачем також зазначено детальний опис наданих адвокатом послуг на суму 12 000 грн, перелік яких також закріплено у підписаних сторонами актах виконаних робіт від 25.07.2024 та від 31.08.2024.

Суд вказує, що Відповідачем не надано заперечень по суті заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на Відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заявлена Позивачем до відшкодування сума витрат на професійну допомогу є обґрунтованою, розумною та співмірною зі складністю справи, а також обсягом виконаної адвокатом роботи.

При цьому згідно наданих доказів такі витрати фактично понесені Позивачем, а відтак на переконання суду підлягають відшкодуванню Відповідачем у заявленому розмірі.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротранс» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9355/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Інвестиційна компанія» (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014; ідентифікаційний код 41342990) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротранс» (пр.-т. Олександра Поля, буд. 103, офіс 213 А, м. Дніпро, 49054; ідентифікаційний код 31143004) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

3. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 24.10.2024

Суддя Антон ПУКАС