ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 р. м. Ужгород Справа №907/659/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦАВТОІНВЕСТ, м. Тернопіль, Тернопільської області

про стягнення 10 684 066,46 грн,

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

за участю секретаря судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача Моланич І.І, адвокат, довіреність б/н від 20.12.2023

Відповідача - Сталений Ю.М., довіреність серії ВО №1084732 від 20.08.2024

(в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ», с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦАВТОІНВЕСТ», м. Тернопіль, Тернопільської області про стягнення заборгованості у загальному розмірі 10 684 066,46 грн за невиконання грошового зобов`язання з оплати за поставлений товар на підставі договору поставки.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/659/24 визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.08.2024.

В підготовчому засіданні від 21.08.2024 оголошувалась перерва до 19.10.2024.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2024 закрито підготовче провадження у справі №907/659/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2024.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

В судовому засіданні 16.10.2024 судом у присутності представників позивача та відповідача проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи вказане неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань покладених на останнього згідно Договору поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021.

Таким чином, на думку позивача, в відповідача виникла заборгованість в розмірі 4 206 153,00 грн за поставлений товар.

Також, позивач просить стягнути суму 1 773 997,15 грн інфляційних втрат через прострочення виконання грошового зобов`язання, 363 444,95 грн три проценти річних та 4 340 471,36 грн пені.

Позиція відповідача

У ході підготовчого провадження відповідач скористався наданим йому процесуальним правом та подав суду відзив на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України, яким просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач вказує, що ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» має невиконані майново - господарські зобов`язання перед ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» у вигляді кредиторської заборгованості на загальну суму 22 508 103,95 грн, що виникла на підставі договору купівлі-продажу №САІ 1-0112/20-кп від 01.12.2020.

Відповідач вказує, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.06.2024 було відкрите провадження у справі №907/588/24 за позовом ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» до ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» про стягнення кредиторської заборгованості у загальному розмірі 36 811 294, 76 гривень.

Таким чином, відповідач посилаючись на положення ст. 601 ЦК України, вказує, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Так, відповідач зазначає, що заборгованість ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» перед ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» за поставку товару суміші асфальтобетонної дрібнозернистої типу А у сумі 4 206 153, 00 грн виникла із договору поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021, а заборгованість ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» виникла перед відповідачем за невиконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №САІ 1-0112/20-кп від 01.12.2020. На думку відповідача, взаємні вимоги ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» та ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» один перед одним щодо погашення кредиторської заборгованості за поставку товарів є однорідними та зустрічними. Відповідач вказує, що позов ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» до ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 10 684 066, 46 грн за невиконання грошового зобов`язання з оплати за поставлений товар згідно Договору поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021, що є предметом судового розгляду у справі №907/659/24, є зустрічним позовом до раніше поданого відповідачем позову, що є предметом судового розгляду у справі №907/588/24.

Відповідач заперечує проти позовних вимог ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» до ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» про стягнення суми заборгованості у загальному розмірі 10 684 066,46 грн за невиконання грошового зобов`язання з оплати за поставлений товар згідно договору поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021, вважає їх передчасними та такими, що не підлягають до задоволення до моменту погашення ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» своєї заборгованості перед ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ».

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ.

Позивач через підсистему «Електронний суд» подав відповідь на відзив в якому позивач заперечує проти доводів відповідача у відзиві, оскільки, за твердженням першого заборгованість виникла з різних договорів і жодним чином не пов`язана.

Так, позивач вказує, що позовні вимоги в зазначених справах ґрунтуються на різних правових підставах, випливають з різних договорів, та окрім того зазначає, що за договором купівлі-продажу №САІ 1-0112/20-кп від 01.12.2020 на який посилається відповідач в жодному пункті нема прив`язки щодо погашення заборгованості за іншими договорами, що свідчить про відсутність повної взаємної пов`язаності позовів.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦАВТОІНВЕСТ», далі за текстом іменується «Покупець», - з однієї сторони (надалі - Відповідач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ», далі за текстом іменується «Постачальник», - з іншої сторони (надалі - Позивач), іменовані разом далі за текстом - «Сторони», кожне окремо «Сторона», укладено ДОГОВІР ПОСТАВКИ №01/04-2021/1П від 01.04.2021(далі за текстом іменується «Договір»).

Згідно даного Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця асфальтобетонну суміш (далі товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити в подальшому товар згідно умов Договору (п. 1.1 Договору).

Найменування товару, що постачається однією партією, його асортимент, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю (тонну) вказується у відповідних узгоджених Сторонами у заявках (як усних, так і письмових) (п. 1.2. Договору).

З моменту підписання даного Договору будь-яке постачання товару Постачальником Покупцю (не обумовлене умовами іншого договору) вважається здійсненим в рамках даного Договору (п. 1.4 Договору).

Ціна за одну тонну товару складає 2 100,00 грн з ПДВ (п. 2.4. Договору).

Постачання товару і його прийняття оформляються відповідною видатковою накладною, що підписується уповноваженими представниками Сторін (п. 3.4. Договору).

Датою поставки вважається дата виписки видаткової накладної Постачальником (п. 3.6. Договору).

Розрахунки за даним Договором здійснюються в наступному порядку: протягом 60-ти календарних днів з моменту постачання товару від Постачальника (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що Сторони, на вимогу однієї із Сторін, зобов`язані провести звірку взаєморозрахунків, яка оформлюється відповідним Актом, що підписується повноважними представниками Сторін. Акт звірки взаєморозрахунків підписується та надсилається Стороною, яка ініціювала звірку взаєморозрахунків. Якщо на протязі одного календарного місяця інша Сторона не повертає підписаний оригінал Акту звірки взаєморозрахунків та не висуває письмової претензії, Акт вважається таким, що узгоджений.

Згідно п. 8.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до акту звірки за Договором поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021 вбачається, що за ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» станом на 31.12.2021 рахується заборгованість на користь ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» що складає 4 206 153,00 грн.

Відповідно до претензії №15/07-24/1 від 15.07.2024 ТОВ «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» вимагало у ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» оплатити борг у сумі 4 206 153,00 грн та окремо оплатити штрафні санкції за весь період прострочення зобов`язання, три проценти річних та інфляційні втрати.

Із доданих до позовної заяви Видаткових накладних вбачається, що на виконання своїх договірних зобов`язань Позивач поставив, а Відповідач прийняв наступний товар: асфальтобетонна суміш, дрібнозерниста тип А на загальну суму 4 206 153,00 (чотири мільйони двісті шість тисяч сто п`ятдесят три гривні 00 копійок):

Видаткова накладна № 185 від 01 квітня 2021року на суму 208 992,00 грн;

Видаткова накладна № 186 від 02 квітня 2021року на суму 25 326,00 грн;

Видаткова накладна № 187 від 03 квітня 2021року на суму 42 294,00 грн;

Видаткова накладна № 188 від 05 квітня 2021року на суму 41 118,00 грн;

Видаткова накладна № 189 від 09 квітня 2021року на суму 49 812,00 грн;

Видаткова накладна № 190 від 10 квітня 2021року на суму 53 802,00 грн;

Видаткова накладна № 191 від 11 квітня 2021року на суму 61 950,00 грн;

Видаткова накладна № 192 від 12 квітня 2021року на суму 61 782,00 грн;

Видаткова накладна № 193 від 13 квітня 2021року на суму 58 044,00 грн;

Видаткова накладна № 194 від 18 квітня 2021року на суму 62 412,00 грн;

Видаткова накладна № 195 від 19 квітня 2021року на суму 72 912,00 грн;

Видаткова накладна № 196 від 20 квітня 2021року на суму 62 160,00 грн;

Видаткова накладна № 197 від 23 квітня 2021року на суму 72 156,00 грн;

Видаткова накладна № 198 від 24 квітня 2021року на суму 61 152,00 грн;

Видаткова накладна № 199 від 26 квітня 2021року на суму 72 576,00 грн;

Видаткова накладна № 200 від 27 квітня 2021року на суму 73 458,00 грн;

Видаткова накладна № 201 від 28 квітня 2021року на суму 70 728,00 грн;

Видаткова накладна № 209 від 06 травня 2021року на суму 37 128,00 грн;

Видаткова накладна № 210 від 08 травня 2021року на суму 41 412,00 грн;

Видаткова накладна № 211 від 11 травня 2021року на суму 46 494,00 грн;

Видаткова накладна № 212 від 11 травня 2021року на суму 53 886,00 грн;

Видаткова накладна № 213 від 12 травня 2021року на суму 43 596,00 грн;

Видаткова накладна № 214 від 19 травня 2021року на суму 37 023,00 грн;

Видаткова накладна № 215 від 20 травня 2021року на суму 41 496,00 грн;

Видаткова накладна № 216 від 25 травня 2021року на суму 75 432,00 грн;

Видаткова накладна № 218 від 26 травня 2021року на суму 71 400,00 грн;

Видаткова накладна № 217 від 27 травня 2021року на суму 66 612,00 грн;

Видаткова накладна № 219 від 28 травня 2021року на суму 63 000,00 грн;

Видаткова накладна № 274 від 04 червня 2021року на суму 33 306,00 грн;

Видаткова накладна № 417 від 28 липня 2021року на суму 42 462,00 грн;

Видаткова накладна № 418 від 30 липня 2021року на суму 33 600,00 грн;

Видаткова накладна № 419 від 31 липня 2021року на суму 34 650,00 грн;

Видаткова накладна № 638 від 02 серпня 2021року на суму 33 474,00 грн;

Видаткова накладна № 639 від 03 серпня 2021року на суму 45 822,00 грн;

Видаткова накладна № 640 від 04 серпня 2021року на суму 53 928,00 грн;

Видаткова накладна № 641 від 05 серпня 2021року на суму 67 032,00 грн;

Видаткова накладна № 642 від 07 серпня 2021року на суму 171 276,00 грн;

Видаткова накладна № 643 від 09 серпня 2021року на суму 178 542,00 грн;

Видаткова накладна № 644 від 10 серпня 2021року на суму 79 044,00 грн;

Видаткова накладна № 645 від 12 серпня 2021року на суму 83 790,00 грн;

Видаткова накладна № 646 від 12 серпня 2021року на суму 146 580,00 грн;

Видаткова накладна № 647 від 13 серпня 2021року на суму 185 514,00 грн;

Видаткова накладна № 648 від 14 серпня 2021року на суму 145 824,00 грн;

Видаткова накладна № 649 від 15 серпня 2021року на суму 87 570,00 грн;

Видаткова накладна № 650 від 18 серпня 2021року на суму 42 000,00 грн;

Видаткова накладна № 651 від 19 серпня 2021року на суму 24 780,00 грн;

Видаткова накладна № 652 від 20 серпня 2021року на суму 45 948,00 грн;

Видаткова накладна № 653 від 21 серпня 2021року на суму 41 916,00 грн;

Видаткова накладна № 654 від 22 серпня 2021року на суму 32 550,00 грн;

Видаткова накладна № 655 від 25 серпня 2021року на суму 46 654,00 грн;

Видаткова накладна № 656 від 26 серпня 2021року на суму 46 200,00 грн;

Видаткова накладна № 729 від 04 вересня 2021року на суму 67 536,00 грн;

Видаткова накладна № 734 від 05 вересня 2021року на суму 71 190,00 грн;

Видаткова накладна № 730 від 08 вересня 2021року на суму 71 442,00 грн;

Видаткова накладна № 731 від 09 вересня 2021року на суму 42 084,00 грн;

Видаткова накладна № 732 від 13 вересня 2021року на суму 58 926,00 грн;

Видаткова накладна № 733 від 14 вересня 2021року на суму 67 116,00 грн;

Видаткова накладна № 761 від 23 вересня 2021року на суму 54 642,00 грн;

Видаткова накладна № 783 від 27 вересня 2021року на суму 33 684,00 грн;

Видаткова накладна № 784 від 28 вересня 2021року на суму 33 642,00 грн;

Видаткова накладна № 785 від 29 вересня 2021року на суму 33 600,00 грн;

Видаткова накладна № 840 від 02 жовтня 2021року на суму 29 400,00 грн;

Видаткова накладна № 844 від 04 жовтня 2021року на суму 33 558,00 грн;

Видаткова накладна № 845 від 05 жовтня 2021року на суму 37 758,00 грн;

Видаткова накладна № 848 від 06 жовтня 2021року на суму 42 000,00 грн;

Видаткова накладна № 849 від 07 жовтня 2021року на суму 33 516,00 грн;

Видаткова накладна № 852 від 08 жовтня 2021року на суму 37 590,00 грн;

Видаткова накладна № 853 від 09 жовтня 2021року на суму 28 584,00 грн.

Враховуючи позицію позивача та відповідача та дослідивши вище вказані письмові докази, суд встановив, що ТОВ «Закарпаття Асфальт» виконало зобов`язання згідно Договору поставки №01/04-2021/1П належним чином та в повному обсязі.

Перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується. Покупець здійснює оплату за товар протягом 60 днів з дати з моменту постачання товару від Постачальника. Враховуючи умови договору, строк виконання зобов`язання зі сплати переданого товару настав після отримання товару протягом 60 днів за кожною видатковою накладною. Відтак, у Відповідача на момент подання позову рахується основна заборгованість за отриманий товар у розмірі 4 206 153,00, яка є непогашеною. І внаслідок чого Відповідач допустив порушення свого договірного зобов`язання з оплати отриманого у власність товару. Означені обставини також підтверджуються Актом звірки взаємних розрахунків за період 2021 року за договором поставки №01/04-2021/1П від 01.04.2021, підписаним представниками сторін станом на 31.12.2021 .

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у ст. 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до абзацу 4 ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод передбачених законом.

Статтею 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1. частини другої статті 258 ЦК України).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено, зокрема, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Згідно з п. 19 Перехідних та Прикінцевих положень до ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (згідно із Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини»). Таким чином, відповідні строки позовної давності, продовжені на строк дії в Україні режиму воєнного стану,

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, за частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативногосподарські санкції (ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Згідно з нормами статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. За наведеними вище положеннями ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну.

Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір (подібний висновок міститься у пункті 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.2 Договору передбачено, що в разі прострочення виконання Покупцем своїх обов`язків з оплати товару, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов`язань за даним Договором.

Крім того, в Договорі сторони погодили, що штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань нараховуються за весь час прострочення виконання зобов`язань (п. 5.4 Договору).

Таким чином, строк нарахування пені позивач у вказаних правовідносинах має право обраховувати починаючи з наступної дати прострочення 60 календарних днів щодо оплати за кожною видатковою накладною, та закінчувати до дати подання позовної заяви. Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання здійснюється, виходячи із суми основної заборгованості Відповідача.

Загальна сума пені у зв`язку з невиконанням Відповідачем свого обов`язку щодо оплати поставленого товару за Договором за період починаючи з наступної дати прострочення 60 календарних днів щодо оплати за кожною видатковою накладною до 21.07.2024 включно становить 4 340 471,36 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані.

У постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зокрема зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Загальна сума інфляційних втрат Позивача у зв`язку з невиконанням Відповідачем свого обов`язку щодо оплати поставленого товару за Договором за період починаючи з наступної дати прострочення 60 календарних днів щодо оплати за кожною видатковою накладною до 21.07.2024 включно, становить 1 773 997,15 грн.

Загальна сума 3% річних у зв`язку з невиконанням Відповідачем свого обов`язку щодо оплати поставленого товару за Договором за період починаючи з наступної дати прострочення 60 календарних днів щодо оплати до 21.07.2024 становить 363 444,95 гривень.

Відповідач не оспорив обставин наявності вказаної вище заборгованості за договором Поставки №01/04-2021/1П, її розміру та характеру.

Разом із тим, щодо поданої відповідачем у відзиві на позовну заяву заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд зазначає наступне.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до положень ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до положень ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Подібну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №910/10471/19, від 24.01.2018 у справі №908/3039/16, від 05.04.2018 у справі №910/13205/17 та від 13.11.2018 у справі №914/163/14

Відповідно до правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №914/2326/18, аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги.

Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2021 по справі №917/258/20 зауважив на необхідності врахування правового висновку щодо застосування положень статей 215, 601 Цивільного кодексу України, суть якого полягає у тому, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність (прозорість) вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо характеру, змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Розгляд іншого позову у справі №907/588/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦАВТОІНВЕСТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» не лише спростовує безспірність (прозорість) вимог, які зараховуються, а навпаки підтверджує наявність спору.

Тому доводи відповідача, що у даних правовідносинах відповідно до статті 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, суд вважає безпідставними.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України виходячи із задоволених позовних вимог в розмірі 33 389,86 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238,240 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦАВТОІНВЕСТ, вул. Митрополита Шептицького, будинок 4а, м. Тернопіль, Тернопільська область () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ, вул. Ференца Ракоці ІІ, будинок 245/2, с. Мужієво, Берегівський район, Закарпатська область () суму 4 206 153,00 грн (Чотири мільйони двісті шість тисяч сто п`ятдесят три гривні 00 коп) основної заборгованості з оплати за поставлений товар згідно з Договором, 1 773 997,15 грн (Один мільйон сімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім гривень 15 коп) інфляційних втрат, 4 340 471,36 грн (Чотири мільйони триста сорок тисяч чотириста сімдесят одна гривня 36 коп) пені, 363 444,95 грн (Триста шістдесят три тисячі чотириста сорок чотири гривні 95 коп) трьох процентів річних та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 128 208,80 грн (Сто двадцять вісім тисяч двісті вісім гривень 80 коп).

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2024

Суддя А.А. Худенко