ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. Справа№ 910/11933/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Школа Є.М.

від відповідача - Пономарь С.Г

від третьої особи - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р.

у справі № 910/11933/22 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтєк"

про стягнення 2592988,25 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 2592988,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за виданою банківською гарантією.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р. у справі № 910/11933/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" 773277,73 грн основного боргу, 42530,28 грн інфляційних втрат, 5402,35 грн 3 % річних. В іншій частині позову відмовлено.

До суду 13.02.2023 р. від представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" Школи Є.М. та Борисової Д.Д. надійшли заяви про розподіл судових витрат, відповідно до яких останні просять стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 200000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р. у справі № 910/11933/22 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" про відшкодування судових витрат у справі № 910/11933/22 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" витрати на правничу допомогу у розмірі 50000 грн.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяв про стягнення витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказує на те, що звертаючись із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивачем були пропущені строки на подання таких доказів, у зв`язку з чим така заява у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 129 ГПК України підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/11933/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/11933/22.

До суду 26.06.2024 р. надійшли матеріали справи № 910/11933/22.

29.06.2023 р. на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшла ухвала Верховного Суду від 21.06.2023 р. у справі № 910/11933/22, якою відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 р., призначено до розгляду на 09.08.2023 р. та витребувано з Господарського суду м. Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/11933/22.

30.06.2023 р. на виконання вимог ухвали від 21.06.2023 р. матеріали справи відправлено до Верховного Суду.

08.07.2024 р. до Північного апеляційного господарського суду надійшов до відома лист Верховного Суду, в якому зазначено про те, що справу № 910/11933/22 разом з постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2024 р. відправлено до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/11933/22.

До суду 01.08.2024 р. надійшли матеріали справи № 910/11933/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі 910/11933/22 та призначено її до розгляду на 24.09.2024 р.

24.09.2024 р. розгляд справи № 910/11933/22 не відбувся у зв`язку із сповіщенням Державної служби України з надзвичайних ситуацій про повітряну тривогу у м. Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2024 р. справу № 910/11933/22 призначено до розгляду на 15.10.2024 р.

У судовому засіданні 15.10.2024 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник третьої особи не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України та в порядку ч. 4 ст. 122 ГПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 12.08.2024 р. учасникам справи доставлено до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 13.08.2024 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 12.08.2024 р. у справі № 910/11933/22 оприлюднена у реєстрі 14.08.2024 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

На підтвердження витрат понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200000,00 грн позивач надав суду наступні докази:

- договір про надання правової (правничої) допомоги № 910/01-11 від 01.11.2022 р., укладений між адвокатом Школа Євгеном Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронвкс Україна Компані»;

- додаткову угоду від 27.12.2022 р. до договору від 01.11.2022 р., укладену між адвокатом Школа Євгеном Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронвкс Україна Компані»;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2023 р. до договору від 01.11.2022 р. на суму 100000,00 грн;

- договір про надання правової (правничої) допомоги № 01-11/22 від 01.11.2022 р., укладений між адвокатом Борисовою Дар`єю Дмитрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронвкс Україна Компані»;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2023 р. до договору від 01.11.2022 р. на суму 100000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача згідно зі ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим, тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, ураховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було встановлено вище, рішенням Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р. у справі № 910/11933/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Україна Компані" задоволено частково, а саме на 31,67% від заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач просив суд стягнути з відповідача 200000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 31,67% від цієї суми складає 63340,00 грн.

Разом з цим, з актів приймання-передачі наданих адвокатом Школою Є.М. та Борисовою Д.Д. послуг, вбачається, що останніми надавались позивачу такі види послуг:

- підготовка тексту договору про надання правової (правничої) допомоги № 01-11/22 від 01.11.2022 р.;

- вивчення фактичних обставин справи щодо відмови АТ КБ "Приватбанк" у виплаті на підставі вимоги, направленій банку в рамках платіжної гарантії № G0917/8055/6 від 19.09.2018 р. щодо сплати 2500000,00 грн внаслідок невиконання Товкариством з обмеженою відповідальністю "Алтєк" зобов`язань по оплаті поставленого товару за договором поставки № СЕ/92/01- 0612 від 04.06.2012 р. та стягнення заборгованості з АТ КБ "Приватбанк";

- аналіз наявних у позивача по справі документів; збір та аналіз доказів, первинної документації, аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні правовідносини;

- аналіз судової практики; підготовка правової позиції по справі, погодження з позивачем запропонованої правової позиції;

- складання розрахунку заборгованості АТ КБ "Приватбанк";

- вивчення правової позиції відповідача у відзиві на позовну заяву та доданих документів;

- вивчення доповнення до відзиву на позовну заяву та доданих документів, обговорення з позивачем фактичних обставин справи;

- підготовка правової позиції для відповіді на відзив відповідача, погодження з позивачем запропонованої правової позиції;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву та подача її до суду;

- участь у судовому засіданні (підготовче);

- участь у судовому засіданні (розгляд справи);

- складання та подача до суду заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вбачається, що перелік наданих адвокатами послуг є тотожним та ідентичним майже по всім пунктам детальних описів робіт, тому судом критично оцінюються докази, що підтверджують надання повністю ідентичних послуг двома адвокатами, які здійснюють індивідуальну адвокатську діяльність.

Пропорційність, яка застосовується судами у розподілі судового збору, і яка визначається виключно через кількісний критерій заявлених немайнових вимог не є тотожною пропорційності, яка у даному випадку не пов`язується виключно з кількісним аспектом і визначається через співвідношення між поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом; критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 р. у справі № 922/4022/20.

При цьому, надані позивачем документи на підтвердження судових витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеній в таких документах сумі, позаяк розмір витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й відповідати наведеним вище критеріям розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду від 22.12.2021 р. у справі № 873/212/21).

Застосовуючи наведені вище критерії розподілу судових витрат, враховуючи складність спору у даній справі та беручи до уваги заперечення відповідача щодо суми заявлених позивачем витрат, а також, враховуючи часткове задоволення позову, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що співмірними, пропорційними та необхідно розумними під час розгляду позову у зазначеній справі є витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем були пропущені строки на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, рішення Господарського суду м. Києва у цій справі було прийнято 07.02.2023 р.

Зава адвоката Школи Є.М. була направлена до суду першої інстанції електронною поштою 10.02.2023 р. о 17:23, заява адвоката Борисової Д.Д. була направлена до суду першої інстанції електронною поштою 10.02.2023 р. о 17:32, тобто у п`ятницю після закінчення робочого дня.

Зазначені заяви були зареєстровані Господарським судом м. Києва 13.02.2023 р., тобто у перший робочий день після вихідного.

Відповідно до ч. ч. 4, 6, 7 ст. 116 ГПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Враховуючи те, що повідомлення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, таке повідомлення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення, тому позивачем не було пропущено строк подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р. у справі № 910/11933/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 р. у справі № 910/11933/22 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.10.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран