Справа № 909/853/24
УХВАЛА

09.10.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Оліфіренко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

за участю:

представника заявника Войтович Л. В. ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 20.09.2024 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявника, призначив підготовче засідання на 09.10.2024, зобов`язав ОСОБА_1 не пізніше 04.10.2024 надати суду відомості у формі пояснень та документів, які їх підтверджують, щодо таких обставин: витрачання коштів, отриманих від кредиторів, перед якими наявна заборгованість згідно з поданим деталізованим списком кредиторів (вказати на що витрачені отримані від кредиторів кошти); джерел, за рахунок яких заявник ОСОБА_1 планувала повертати отримані в позику кошти, укладаючи договори позики (кредиту).

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про неплатоспроможність, вказала на наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, на те, що ОСОБА_1 припинила погашення своїх кредитів по всіх кредитних зобов`язаннях упродовж більш ніж двох місяців (п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства) та існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможу виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (п. 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства).

Розглянувши заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, подані документи, заслухавши представника боржника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: - боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; - існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13, ст. 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76, 77 ГПК України, що також передбачено п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто, саме на заявника покладено обов`язок надання доказів на підтвердження своїх доводів.

Боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, зокрема: - докази на підтвердження факту отримання та строків платежу по кожному кредитору (договори; виписки по рахунку, тощо); - докази припинення погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (довідка фінансової установи про заборгованість; розрахунок фінансової установи про заборгованість (у усіма складовими), тощо).

Щодо посилання заявника на надання кредитної історії (кредитного звіту) боржника, суд зазначає, що оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Таким чином, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові 13.05.2024 у справі № 922/5486/23.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21 вказав на те, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Суд звертає увагу заявниці, що відсутність у справі банківських виписок за кредитними договорами не дає можливості суду встановити строк припинення виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань перед фінансовими установами у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У свою чергу, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.

Також, на підтвердження отримання необхідних доказів щодо припинення погашення кредитів за кожним з кредитних зобов`язань упродовж двох місяців заявником було надано суду запит до кредиторів. Однак, суд зауважує, що запит до кредиторів був направлений заявником ще 19.04.2024, і станом на дату проведення підготовчого засідання - 09.10.2024 вже минув законодавчо встановлений строк для отримання відповіді. Це вказує на те, що у заявниці було достатньо часу для отримання відповідних даних та надання їх суду.

У відповідях на цей запит кредитори вказують, що з повним розрахунком заборгованості заявниця може ознайомитись в особистому кабінеті (лист ТОВ "Фінансова Компанія "Нові Кредити" вих. № 6025 від 24.07.2024, лист ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" вих. № 5405 від 30.07.2024). Про особистий кабінет позичальника вказано і в інших представлених кредитних договорах, наприклад, в договорі № 908776 від 02.03.2023 з ТОВ "Фінтаргет", в договорі № 33652468 від 19.06.2023 з ТОВ "Сос Кредит". Викладене свідчить про те, що у заявниці відсутні об`єктивні перешкоди для отримання необхідної інформації.

Таким чином, суд вважає, що твердження заявниці є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, без необхідних доказів, суд не може встановити факт наявності заборгованості і як наслідок те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України встановлено наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявницею, також, не доведено належними та допустимими доказами наявності інших підстав, передбачених ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Посилання заявниці на пандемію, воєнний стан, щомісячну девальвацію гривні та зростання інфляції суд не може прийняти як аргумент, оскільки ці фактори є загальновідомими та однаково впливають на всіх громадян України. Відповідно, вони не є винятковими підставами для звільнення від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Воєнний стан, попри складні умови, не є юридичною підставою для припинення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором. Нормативно-правові акти не передбачають автоматичного звільнення від фінансових зобов`язань через воєнний стан, а кредитні договори залишаються дійсними та обов`язковими до виконання, якщо інше не визначено окремо в договорі.

Крім того, заявниця не надала належних документальних доказів, які б підтверджували обставини, що вона не може виконувати свої зобов`язання за кредитом через зазначені причини. Відсутність документального підтвердження робить заявлені підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність необґрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено належними доказами існування об`єктивних підстав для невиконання кредитних зобов`язань, і відповідно відхиляє ці аргументи.

Збирання доказів по справі не є обов`язком суду, крім випадків, які прямо встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 частини третьої статті 116 КУзПБ), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності (подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 31.01.2024 у cправі №911/2140/22, від 15.02.2024 у справі №904/7413/21, від 25.01.2024 у справі №916/1575/21, від 18.04.2024 у справі №920/1398/21).

На вимогу суду обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати пояснення з приводу витрачання коштів, отриманих від кредиторів, перед якими наявна заборгованість згідно з поданим деталізованим списком кредиторів (вказати на що витрачені отримані від кредиторів кошти) та джерел, за рахунок яких заявник ОСОБА_1 планувала повертати отримані в позику кошти, укладаючи договори позики (кредиту), - боржником лише надані пояснення, що з 2023 всі її доходи, отримані як від основного місця роботи, так і від фінансової допомоги близьких, були витрачені на перекриття відсотків за мікрофінансовими організаціями (МФО), але цього не вистачало для повного погашення зобов`язань, у результаті чого остання почала грати в онлайн-казино в надії вирішити фінансові проблеми.

У наданому проекті плану реструктуризації боржниця зазначає, що вона розраховує отримувати щомісячний дохід у розмірі 15000 грн 00 к., з яких 7000 грн 00 к. виділятимуться на погашення вимог кредиторів, а решта 8000 грн 00 к. залишиться боржникові на задоволення власних побутових потреб. При цьому заявниця зазначає, що вона не працює та не має офіційного джерела доходів.

Суд, зазначає, що боржницею не наведено вагомих причин, через які вона перебуваючи у молодому працездатному віці офіційно не працює, а отже не отримує офіційно заробітну плату. Доказів вжиття заходів щодо працевлаштування матеріали справи не містять.

З урахуванням наведених обставин, суд також вважає за необхідне зазначити, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Крім того, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження. Застосування судам принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Схожий за змістом висновок, викладено у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20.

Поряд із цим, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Крім того, як слідує з усталеної практики Верховного Суду, право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Враховуючи те, що заявниця не довела наявності підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Зважаючи на те, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність боржника, господарський суд залишає без розгляду заяву арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від 01.08.2024 про участь у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 8, 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 7, 74, 76, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від 01.08.2024 (вх. № 8117/24 від 16.09.2024) про участь у справі про неплатоспроможність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 09.10.2024 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства строк та порядку.

Ухвала підписана 14.10.2024.

Суддя Т. В. Стефанів