ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4930/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від Міністерства оборони України: Матвєєнко Г.М. (в залі суду)

прокурор: Ковальчук О.І. (в залі суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 (суддя Фещенко Ю.В.) у справі №904/4930/23

за позовом Заступника керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, м. Тернопіл, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ та в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про визнання недійсними пунктів договорів в частині включення до них суми ПДВ та стягнення безпідставно отриманих коштів у загальному розмірі 143 516, 02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Заступник керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - позивач-1) та в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач-2), в якій просив суд:

- визнати недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-777 від 04.07.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 12 678 грн. 50 коп.;

- визнати недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-790 від 21.07.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 65 417 грн. 29 коп.;

- визнати недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-2338 від 16.09.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 65 420 грн. 23 коп.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 143 516 грн. 02 копункту безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23 задоволено у повному обсязі позовні вимоги Заступника керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про визнання недійсними пунктів договорів в частині включення до них суми ПДВ та стягнення безпідставно отриманих коштів у загальному розмірі 143 516 грн. 02 коп.

Визнано недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-777 від 04.07.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 12 678 грн. 50 коп.

Визнано недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-790 від 21.07.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 65 417 грн. 29 коп.

Визнано недійсним пункт 3.2. договору поставки № БСКЧ-133-2338 від 16.09.2022, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в сумі 65 420 грн. 23 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 143 516 грн. 02 коп. - безпідставно набутих грошових коштів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 10 736 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що з урахуванням змісту статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України", ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який, крім іншого, покладено координацію та контроль за діяльністю підпорядкованих територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, контролюють дотримання ними вимог законодавства, виконання наказів і директив Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, наказів і директив Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил та інших органів військового управління.

З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 в суді, відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Тернопільською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону 25.04.2023 за № 30.56/02-189 вих-23 та № 30.56/02-190 вих-23 надіслано листи на адресу Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням надати інформацію про те, чи зверталися останні до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі ТОВ "Лівайн Торг").

Відповідно до листів ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2023 № 3/5973 та від 02.06.2023 № 3/7381, Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_3 не зверталися до господарського суду із позовною заявою через обмеженість фінансування.

Також, прокурор зазначив, що Тернопільською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону перед пред`явленням вказаного позову здійснено моніторинг загальнодоступних інформаційних джерел ("Судова влада. Стан розгляду справ"), яким встановлено, що в судовому порядку відповідний спір не вирішується, провадження у такій справі судами не відкривалось.

Господарський суд встановив, що докази вчинення будь-яких дій на захист порушених інтересів держави вказаними особами відсутні; доказів іншого матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції дійшов висновку про нездійснення суб`єктами владних повноважень заходів щодо захисту економічних інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень. Вказане підтверджує наявність "виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

04.07.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСКЧ-133-777, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 193 800 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 12 678 грн. 50 коп.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: дизельне пальне.

На виконання договору поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, відповідно до платіжного доручення від 06.07.2022 № 1177, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 193 800 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 12 678 грн. 50 коп.

Крім того, 21.07.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСКЧ-133-790, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 999 950 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 417 грн. 29 коп.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: бензин А-92, бензин А-95, бензин А-95 Energy, дизельне пальне, газ.

На виконання договору поставки від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790, відповідно до платіжного доручення від 22.07.2022 № 1303, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 999 950 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 417 грн. 29 коп.

Також, 16.09.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСК-133-2338, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 999 995 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: бензин А-92 Energy, бензин А-95, бензин А-95 Energy, дизпаливо Energy, газ нафтовий.

На виконання договору поставки від 16.09.2022 № БСК-133-2338, відповідно до платіжного доручення від 20.09.2022 № 1706, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 999 995 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 420 грн. 23 коп.

Господарський суд встановив, що на виконання договорів поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338, ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачено на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" ПДВ в загальній сумі 143 516 грн. 02 коп.

При цьому, з урахуванням поставки товару (бензину, дизпалива та газу) ТОВ "Лівайн Торг" та проведення розрахунків за нього ІНФОРМАЦІЯ_3 , договір вважається таким, що повністю виконаний сторонами.

Водночас, пунктом 1 та пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 "Про деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (далі Постанова № 178) встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постановою № 178 визначено, що її прийняття обумовлене виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02. 2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні".

Судом першої інстанції встановлено, що фактичне постачання товару за договорами поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 ТОВ "Лівайн Торг" здійснене після набрання чинності Постановою № 178.

Вказане підтверджується видатковими накладними від 04.07.2022 № 0133/0003305, від 22.07.2022 № 0133/0003411, від 16.09.2022 № 0133/0003864, а також платіжними дорученнями від 06.07.2022 № 1177, від 22.07.2022 № 1303, від 20.09.2022 № 1706.

Отже, включення до вартості закупівлі пального згідно з договорами поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 податку на додану вартість в загальній сумі 143 516 грн. 02 коп. та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та Постанові № 178.

Щодо недійсності правочинів в частині пунктів 3.2. договорів поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 слід зазначити наступне.

Так, маючи на меті спростити порядок та сприяти оперативному матеріальному забезпеченню військових формувань, 02.03.2022 прийнято постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" № 178.

Господарський суд під час розгляду справи дійшов вичновку, що недотримання при укладенні договорів поставки від 04.07.2022 №БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 вимог податкового законодавства, зумовлює наявність підстав для визнання таких договорів недійсними в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору та, відповідно, підстав для визнання недійсними пунктів 3.2 вказаних договорів поставки, укладених між ТОВ "Лівайн Торг" та ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Суд першої інстанції зазначив, що у випадку, що розглядається, можна припустити наявність (існування) договорів поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 і без включення до нього умови щодо необхідності сплати ПДВ.

Крім того, місцевйи господарський суд дійшов вичновку, що зміст оспорюваного правочину в цій частині суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що в силу вимог частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним у цій частині.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, відповідач отримав від позивача-2 суму ПДВ, попри те, що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, та наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 143 516 грн. 02 коп., оскільки неповернення відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача-2 поза підставою, передбаченою законом. Аналогічної правової позиції (за змістом) дотримується Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача - 2 143 516 грн. 02 коп. безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

У своєму позові прокурор зазначає, що п. 3.2. Договорів суперечить вимогам п.п.195.1.2 п.195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 2 березня 2022 року № 178 Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану (далі - Постанова № 178), якою передбачено, що нульова ставка податку застосовується, у тому числі і до операцій з постачання паливо-мастильних матеріалів. У зв`язку з зазначеним, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави про визнання недійсними п. 3.2. Договорів та стягнення суми ПДВ, 3% річних та інфляційних втрат.

Міністерство оборони України не підтримує таку правову позицію прокурора, оскільки вважає, що договори поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 укладено між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" не в рамках виконання мобілізаційних завдань, а отже приписи Постанови №178 до останнього не застосовуються.

У своєму рішенні від 15.11.2023 суд наголосив, що відповідно до положень Постанови № 178, її прийняття було обумовлено виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні.

Разом з тим, судом не було проаналізовано чи є договори поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 №БСК-133-2338 такими, що укладені на виконання мобілізаційних завдань.

Згідно з статтею 3 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію укладення мобілізаційних договорів є складовою частиною мобілізаційної підготовки, відповідно після 24.02.2022 (введення воєнного стану в Україні) договори на виконання мобілізаційних завдань (замовлень) не укладалися.

Апелянт зазначає, що операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил України обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою виключно з метою виконання мобілізаційних завдань однак, положення Постанови № 178 не можуть застосовуватись до договорів на постачання пально-мастильних матеріалів, які починаючи з 24.02.2022 укладаються Міноборони не в рамках мобілізаційних завдань.

За доводами скаржника, аналізуючи договори поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338, що укладені між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг", слід дійти висновку, що вони не є договором, який укладений на виконання мобілізаційних завдань (замовлень), а отже на нього не розповсюджуються вимоги Постанови № 178.

Також апелянт повідомляє, що Міністерством оборони України було подано до Київського окружного адміністративного суду позов щодо оскарження вимоги від 18.05.2023 Державної аудиторської служби України, яка полягала у вжитті заходів реагування в тому числі з приводу надмірно сплаченого податку на додану вартість по зазначених вище контрактах.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.08.2023 № 320/20717/23 передав зазначену адміністративну справу за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду. Таким чином, питання правомірності застосування ПДВ до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів згідно з контрактом, який було укладено Міністерством оборони України під час дії воєнного стану, наразі є предметом судового розгляду.

Зазначена правова позиція Міністерства оборони України викладалась у поясненнях по суті спору.

Скаржник зауважує, що вищезазначені обставини судом не були досліджені, що фактично призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам законодавства.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Тернопільською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, м. Тернопіль надано відзив на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Міністерством оборони України надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що Тернопільська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону прийшла до помилкового висновку:

«Зважаючи на те, що постановою № 178 установлюється «інший випадок, передбачений законодавством» щодо застосування нульової ставки податку на додану вартість (а саме - потреба забезпечення оборони України, захисту безпеки населеннятаінтересівдержави), якийзгадуєтьсявпп. «г`пп. 195.1.2п. 195.1 ст. 195 ПК України, то логічним є висновок, що прийняттям цієї постанови Уряд України прагнув урегулювати суспільні відносини щодо застосування нульової ставки такого податку в період воєнного стану в зв`язку із потребою забезпечити оборонудержави, захист безпекиїїнаселення та інтересів...»

Згідно з пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

У вступній частині Постанови № 178 зазначено, 3 метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України Кабінет Міністрів України.

Тобто, пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 ПК України регулює оподаткування за нульовою ставкою операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України. А інший випадок, передбачений законодавством - це виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану в Україні (мета Постанови №178).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає про наявність Постанови №178 і з введенням в дію якої вказівка у договорах про сплату 20% ПДВ до операцій з поставки товару є такою, що суперечить закону.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

У Постанові №178 зазначено, що її прийняття обумовлене виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено поняття "мобілізаційні завдання (замовлення)", якими є окремі вимоги мобілізаційного плану щодо номенклатури, обсягів виробництва необхідної продукції, утворення і підготовки до розгортання спеціальних формувань, а також затверджені в установленому порядку першочергові заходи мобілізаційної підготовки, які доводяться для виконання до центральних і місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

До підприємств, установ і організацій, що залучаються до виконання мобілізаційних завдань (замовлень), мобілізаційні завдання (замовлення) доводяться на підставі затверджених основних показників мобілізаційного плану і договорів (контрактів), що укладаються в порядку, передбаченому законодавством.

У свою чергу вимоги щодо укладання договорів на виконання мобілізаційних завдань визначені постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2018 року № 1043-0039 "Про затвердження мобілізаційних завдань (замовлень) на особливий період". Відповідно до зазначеної постанови визначено відповідних виконавців мобілізаційних завдань щодо постачання певних видів товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

Віднесення інформації до державної таємниці - процедура прийняття (державним експертом з питань таємниць) рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно- технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Статтею 8 Закону України «Про державну таємницю» визначено перелік інформації, що може бути віднесена до державної таємниці.

У сфері оборони - це може бути інформація про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань.

У сфері економіки, науки і техніки - інформація про зміст мобілізаційних планів державних органів та органів місцевого самоврядування, мобілізаційні потужності, заходи мобілізаційної підготовки і мобілізації та обсяги їх фінансування, запаси та обсяги постачання стратегічних видів сировини і матеріалів, а також відомості про номенклатуру та норми накопичення, загальні обсяги поставок, закладення, зберігання, освіження та відпуску, а також фактичні запаси матеріальних цінностей державних резервів.

Таким чином, зміст мобілізаційних планів державних органів та органів місцевого самоврядування, мобілізаційні потужності, заходи мобілізаційної підготовки і мобілізації є об`єктами державної таємниці в силу Закону України «Про державну таємницю» і не підлягають розголошенню.

Враховуючи умови спірних договорів, їх предмет, техніко-економічне обґрунтування, права та обов`язки сторін, ступінь «відкритості» договорів, можна прийти до висновку, що вказані договори не є такими, що укладені на виконання мобілізаційних завдань, а є такими, що укладені на підтримання загальної обороноздатності держави.

Скаржник наголошує, що у даному випадку, операція з постачання товарів для заправки обкладається податком на додану вартість за ставкою 20%, оскільки такі договори не є укладеними з метою виконання мобілізаційних завдань, що є визначальним для оподаткування операції з поставки товару за нульовою ставкою.

По-третє, Інструкція про організацію в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України укладення договорів (контрактів) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень) затверджена наказом Міністерства оборони України від 08 листопада 2016 року № 595/ДСК (містить Гриф обмеження доступу "для службового користування") та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2016 року за № 1557/29687.

Проте, наказом Міністерства оборони України від 20.05.2019 № 248 затверджені Зміни до Інструкції про організацію в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України укладення договорів (контрактів) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень), затвердженої наказом Міністерства оборони України від 08 листопада 2016 року № 595/ДСК (далі - Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2016 року за № 1557/29687, які не містять грифу обмеження.

Так, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.05.2019 № 248 пункт 7 Інструкції викладений в наступній редакції:

"Договори (контракти) на виробництво та поставку продукції, виконання робіт, надання послуг в особливий період укладаються у тримісячний строк після затвердження мобілізаційних завдань (замовлень). Виконання умов таких договорів (контрактів) розпочинається з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) чи з моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. Строки та суттєві зміни виконання умов договорів (контрактів) визначаються окремою додатковою угодою до укладеного в мирний час договору (контракту) на виконання мобілізаційного завдання."

Крім того, згідно з наказом Міністерства оборони України від 20.05.2019 № 248 пункт 9 Інструкції викладений в наступній редакції:

"9. Вартість виробництва та поставки продукції, виконання робіт, надання послуг, що передбачені мобілізаційними завданнями (замовленнями), визначається:

на дату укладення договору (контракту) - в орієнтовних цінах предмета договору;

на дату укладення додаткової угоди до договору (контракту) - в договірних цінах предмета договору.

Аналізуючи пункт 7 та 9 Інструкції слід дійти висновку, що договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань укладаються в мирний час з визначенням орієнтовної ціни предмета договору та виконуються після рішення про мобілізацію (крім цільової) чи з моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, при чому договірна ціна предмета договору та строки виконання договорів визначаються після оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) чи з моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, шляхом укладання додаткової угоди до вже укладених у мирний час договорів на виконання мобілізаційних завдань.

Також, зі змісту Зміни до Інструкції, що затверджені наказом Міністерства оборони України від 20.05.2019 № 248 вбачається, що договори, які укладаються на виконання мобілізаційних завдань мають затверджену типову форму.

Таким чином, враховуючи те, що договори на виконання мобілізаційних завдань укладаються в мирний час, починають виконуватися з моменту оголошення мобілізації, то і оподаткування за нульовою ставкою операцій за цими договорами, згідно до Постанови №178, шляхом внесення змін до відповідних договорів.

Прокурор зазначив, що 14 листопада 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову по справі №910/2416/23, яка є аналогічною справі №904/4930/23 та просить суд врахувати висновки викладені в зазначеній постанові.

Ознайомившись з постановою від 14 листопада 2023 року по справі №910/2416/23 Міністерство оборони України зазначає, що при розгляді справи №910/2416/23 судом не досліджувалось питання чи є оспорюваний договір таким, що укладався на виконання мобілізаційних завдань.

За таких обставин висновки суду викладені у постанові 14 листопада 2023 року по справі №910/2416/23 не можуть бути враховані судом під час розгляду справи №904/4930/23.

На підставі наведеного вище, скаржник просить апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 по справі № 904/4930/23 про визнання недійсними пунктів договорів в частині включення до них суми податку на додану вартість та стягнення безпідставно отриманих коштів скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову заступника керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 06.12.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/4930/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/4930/23.

08.12.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/4930/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2023 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме:

- оригінал платіжного документа про сплату судового збору у сумі 12 883, 20 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.03.2024 об 11:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.05.2024 на 12:00 год.

07.05.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 в суді, відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Тернопільською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону 25.04.2023 за № 30.56/02-189 вих-23 та № 30.56/02-190 вих-23 надіслано листи на адресу Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням надати інформацію про те, чи зверталися останні до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (ТОВ "Лівайн Торг").

Відповідно до листів ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2023 № 3/5973 та від 02.06.2023 № 3/7381, Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_3 не зверталися до господарського суду із позовною заявою через обмеженість фінансування.

28.06.2022 на виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокуратурою листом повідомлено відповідних суб`єктів владних повноважень про здійснення прокуратурою представництва держави в суді шляхом подання даної позовної заяви.

04.07.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСКЧ-133-777, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 193 800 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 12 678 грн. 50 коп.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: дизельне пальне.

На виконання договору поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, відповідно до платіжного доручення від 06.07.2022 № 1177, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 193 800 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 12 678 грн. 50 коп.

Крім того, 21.07.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСКЧ-133-790, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 999 950 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 417 грн. 29 коп.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: бензин А-92, бензин А-95, бензин А-95 Energy, дизельне пальне, газ.

На виконання договору поставки від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790, відповідно до платіжного доручення від 22.07.2022 № 1303, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 999 950 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 417 грн. 29 коп.

16.09.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договір поставки № БСК-133-2338, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товари.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору складає 999 995 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: бензин А-92 Energy, бензин А-95, бензин А-95 Energy, дизпаливо Energy, газ нафтовий.

На виконання договору поставки від 16.09.2022 № БСК-133-2338, відповідно до платіжного доручення від 20.09.2022 № 1706, ІНФОРМАЦІЯ_3 на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" сплачено 999 995 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 65 420 грн. 23 коп.

Таким чином, на виконання договорів поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338, ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачено на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" ПДВ в загальній сумі 143 516 грн. 02 коп.

Фактичне постачання товару за договорами поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 ТОВ "Лівайн Торг" здійснене після набрання чинності Постановою № 178.

Вказане підтверджується видатковими накладними від 04.07.2022 № 0133/0003305, від 22.07.2022 № 0133/0003411, від 16.09.2022 № 0133/0003864, а також платіжними дорученнями від 06.07.2022 № 1177, від 22.07.2022 № 1303, від 20.09.2022 № 1706.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг" укладено договори поставки від 04.07.2022 за № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 за № БСКЧ-133-790, від 16.09.2022 за № БСК-133-2338, на виконання умов яких ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачено на рахунок ТОВ "Лівайн Торг" 2 193 745,00 грн. заборгованості за поставлений товар, в тому числі ПДВ на загальну суму 143 516,02 грн; що з урахуванням поставки товару (бензину, дизпалива та газу) ТОВ "Лівайн Торг" та проведення розрахунків за нього ІНФОРМАЦІЯ_3 , договір вважається таким, що повністю виконаний сторонами.

Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 року по справі № 904/4930/23 в частині визнання недійсними пункту 3.2. договорів поставки від 04.07.2022 за № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 за № БСКЧ-133-790, від 16.09.2022 за № БСК-133-2338, укладених між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг», в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Приписи ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Податок на додану вартість, визначений в п. п. 14.1.178. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України).

02.03.2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 178 ).

Відповідно до п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 178 до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

У постанові Кабінету Міністрів України № 178 зазначено, що її прийняття обумовлене виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні".

При цьому постанова Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 містить посилання на підпункт "г" п. п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. п.п. "г" п. п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Відтак, Податковим кодексом України чітко передбачено, що за нульовою ставкою оподатковуються операції для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством, а тому суд відхиляє посилання відповідача не те, що постанова КМУ № 178 від 02.03.2022 суперечить положенням Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2023 р. по справі № 910/2416/23.

Згідно п. 3.1. ст. 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Постанова Кабінету Міністрів України № 178 є нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі та на виконання Податкового кодексу України (відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України), про що в ній вказано.

За підп. 4.1.4., 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Під час встановлення податку обов`язково визначається такі елементи, як об`єкт оподаткування та ставка податку (підп. 7.1.4. п. 7.1. ст. 7 Податкового кодексу України).

Згідно п. 7.4. ст. 7 Податкового кодексу України елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (ст. 22 Податкового кодексу України).

Щодо доводів скаржника, викладених у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що договори укладено не на виконання мобілізаційних завдань, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач Міністерство оборони України ототожнює мету прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 178 з метою укладення договорів.

Так, постанова Кабінету Міністрів України № 178 прийнята з метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні". Однак нормативні положення постанови Кабінету Міністрів України № 178 не містять умови про постачання товарів саме на виконання мобілізаційних завдань.

Договори поставки від 04.07.2022 за № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 за № БСКЧ-133-790, від 16.09.2022 за № БСК-133-2338, укладені між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» укладено після прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 р. "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

У листі Державної податкової служби України від 28.12.2022 р. № 12537/5/99-00-21-03-02-05 повідомлено, що нульова ставка ПДВ відповідно до пп. "г" пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" застосовується як до операцій з постачання пального (товар для заправки), так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (наприклад, але не виключно, інші пально-мастильні матеріали, запасні частини для ремонту автомобільної техніки, комплектуючі, автомобільні шини, охолоджуючі рідини, паливний, повітряний та масляні фільтри, свічки запалювання, акумуляторні батареї для автомобілів, номерні знаки на колісні транспортні засоби, фарба автомобільна, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами тощо) за умови, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, які визначені постановою № 178.

Незалежно від того, був сформований постачальником чи ні податковий кредит за операціями з придбання пального (товар для заправки), так і за операціями з придбання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші паливно-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами), операції з подальшого постачання таких товарів для визначених Постановою № 178 категорій суб`єктів оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Виходячи з приписів ст. 217 Цивільного кодексу України законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.

Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що включення до вартості закупівлі пального згідно з договорами поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338 податку на додану вартість в загальній сумі 143 516 грн. 02 коп. та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та Постанові № 178 визнається колегією суддів таким, що прийнято при правильному застосуванні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що, в свою чергу, спростовуються доводи Скаржника стосовно того, що: «…У своєму рішенні від 15.11.2023 суд наголосив, що відповідно до положень Постанови № 178, її прийняття було обумовлено виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні.

Разом з тим, судом не було проаналізовано чи є договори поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 №БСК-133-2338 такими, що укладені на виконання мобілізаційних завдань.

Слід зазначити, що у тексті Постанови № 178 зазначено наступне:

3 метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, та відповідно до підпункту г підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до визначень наведених у статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію:

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

мобілізаційний план - сукупність документів, які визначають зміст, обсяги, виконавців, порядок і строки здійснення заходів щодо мобілізаційного розгортання 3бройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, системи забезпечення життєдіяльності населення на функціонування в умовах особливого періоду;

мобілізаційні завдання (замовлення) - окремі вимоги мобілізаційного плану шодо номенклатури, обсягів виробництва необхідної продукції, утворення і підготовки по розгортання спеціальних формувань, а також затверджені в установленому порядку першочергові заходи мобілізаційної підготовки, які доводяться для виконання до центральних і місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. До підприємств, установ і організацій, що залучаються до виконання мобілізаційних завдань (замовлень), мобілізаційні завдання (замовлення) доводяться на підставі затверджених основних показників мобілізаційного плану і договорів (контрактів), що укладаються в порядку, передбаченому законодавством;

основні показники мобілізаційного плану - розрахункові потреби держави на особливий період, сформовані в натуральному і вартісному обчисленні, для задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, забезпечення функціонування національної економіки та системи забезпечення життєдіяльності населення;

мобілізаційні потужності - виробничі потужності підприємств, установ і організацій, які створюються в мирний час для виробництва продукції і задоволення інших потреб держави в особливий період. Мобілізаційні потужності не підлягають приватизації, у тому числі в разі ліквідації підприємств, установ, організацій. Рішення щодо передачі мобілізаційних потужностей іншим підприємствам, установам і організаціям приймаються органами виконавчої влади, іншими державними органами в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію підприємства, установи і організації не можуть відмовлятися від укладання договорів (контрактів) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень), якщо їх можливості з урахуванням мобілізаційного розгортання та переданих їм матеріально-фінансових ресурсів дають змогу виконати ці мобілізаційні завдання (замовлення).

Відповідно до абзацу 16 статті 12 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України визначає порядок укладання договорів (контрактів) на виконання підприємствами, установами і організаціями мобілізаційних завдань (замовлень), зокрема на поставку матеріально-технічних ресурсів, виконання робіт та надання послуг, у тому числі щодо поставки готової продукції, забезпечення виконання зазначених завдань (замовлень) матеріально- технічними ресурсами, а також щодо їх фінансування.

Мобілізаційні завдання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2018 р. № 1043-0039 "Про затвердження мобілізаційних завдань (замовлень) на особливий період", (далі - Постанова КМУ №1043-0039), що має гриф обмеження доступу до державної таємниці (ЦТ - Цілком таємно). Зазначеною постановою, визначено відповідних виконавців мобілізаційних завдань щодо постачання пально- мастильних матеріалів.

Порядок укладання договорів (контрактів) на виконання підприємствами, установами та організаціями мобілізаційних завдань затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 586 Про затвердження Порядку укладення договорів (контрактів) на виконання підприємствами, установами та організаціями мобілізаційних завдань (замовлень), містить Гриф обмеження доступу для службового користування підтверджено Розпорядженням КМ № 605-р від 23.08.2016. (Наводимо посилання на зазначену постанову https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/586-2006-%D0%ВF#Теxt )

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Варто зазначити, що згідно з статтею 3 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію укладення мобілізаційних договорів є складовою частиною мобілізаційної підготовки, відповідно після 24.02.2022 (введення воєнного стану в Україні) договори на виконання мобілізаційних завдань (замовлень) не укладалися.

Отже, беручи до уваги зазначене, операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил України обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою виключно з метою виконання мобілізаційних завдань однак, положення Постанови № 178 не можуть застосовуватись до договорів на постачання пально-мастильних матеріалів, які починаючи з 24.02.2022 укладаються Міноборони не в рамках мобілізаційних завдань.

Аналізуючи договори поставки від 04.07.2022 № БСКЧ-133-777, від 21.07.2022 № БСКЧ-133-790 та від 16.09.2022 № БСК-133-2338, що укладені між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТОВ "Лівайн Торг", слід дійти висновку, що вони не є договором, який укладений на виконання мобілізаційних завдань (замовлень), а отже на нього не розповсюджуються вимоги Постанови № 178.

Також повідомляємо, що Міністерством оборони України було подано до Київського окружного адміністративного суду позов щодо оскарження вимоги від 18.05.2023 Державної аудиторської служби України, яка полягала у вжитті заходів реагування в тому числі з приводу надмірно сплаченого податку на додану вартість по зазначених вище контрактах.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.08.2023 № 320/20717/23 передав зазначену адміністративну справу за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду. Таким чином, питання правомірності застосування ПДВ до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів згідно з контрактом, який було укладено Міністерством оборони України під час дії воєнного стану, наразі є предметом судового розгляду.

Зазначена правова позиція Міністерства оборони України викладалась у поясненнях по суті спору.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду, вищезазначені обставини судом не були досліджені, що фактично призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам законодавства...».

Щодо додаткового доказу доданого Позивачем до апеляційного суду (витяг із порядку укладання договорів (контрактів) на виконання підприємствами, установами та організаціями мобілізаційних завдань (замовлень), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 586) колегія суддів виходить з наступного:

Враховуючи, що учасник судового процесу додав вказаний документальний доказ під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспорюваного рішення такого доказу суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 906/1179/20 викладено правовий висновок, що приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач до апеляційного суду надав доказ, оскільки за його твердженням його не було можливості надати до суду першої інстанції у зв`язку з його відсутню на той час у представника Міноборони.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наведені Позивачем доводи щодо несвоєчасного подання доказу зазначає, що Заявник не обґрунтував неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, які б об`єктивно не залежали від нього.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Міністерства оборони України на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 12 883, 20 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/4930/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.10.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус