ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/357/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богацької Н.С.,

Колоколова С.І.,

секретар судового засідання Ісмаілова А.Н.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Курбанов А.В., у порядку самопредставництва;

від відповідача: Котенко О.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області про відстрочення виконання рішення суду

від 03 липня 2024 року (повний текст складено 08.07.2024)

у справі №915/357/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача: Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

про стягнення 76 471 843,84 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Смородінова О.Г.,

місце винесення рішення: м. Миколаїв, вулиця Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 16.10.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (також позивач, ПрАТ «НЕК «Укренерго») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (також відповідач, АТ "Миколаївобленерго"), в якому (у редакції заяви про збільшення позовних вимог б/н від 23.02.2024 (вх.№2120/24 від 23.02.2024) просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про врегулювання небалансів електричної енергії у розмірі 71 713 217,54 грн. на рахунок із спеціальним режимом використання за балансуючу електричну енергію та небаланси електричної енергії №UA0813715, а також 3% річних у розмірі 1 585 442,47 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 173 183,83 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем за укладеним між сторонами Договором про врегулювання небалансів електричної енергії, зокрема, в частині повноти та вчасності здійснення розрахунків за період січень, березень-квітень, жовтень 2022 року, січень-лютий, квітень 2023 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №915/357/23 (суддя Смородінова О.Г.) позовні вимоги задоволено частково:

- закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" основного боргу у розмірі 61 542 921,95 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору;

- стягнуто з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" основний борг у розмірі 5 000 000 грн., 3% річних у розмірі 1 412 969,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 888 603,56 грн., а також 128 907,67 грн. судового збору;

- відмовлено позивачу у решті позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 5 170 295,59 грн., 3% річних у розмірі 172 472,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 284 580,27 грн.;

- повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" з Державного бюджету України судовий збір у загальному розмірі 853 004,62 грн., а саме: 510 135,22 грн., перерахованих на підставі платіжного доручення №АУ-9557 від 27.02.2023 на суму 510 135,22 грн.; 23 882,52 грн., перерахованих на підставі платіжної інструкції №АУ-5094 від 21.08.2023 на суму 23 882,52 грн.; 193 211,80 грн., перерахованих відповідно до платіжної інструкції №В-7709 від 03.11.2023 на суму 193 211,80 грн.; 125 775,08 грн., перерахованих відповідно до платіжної інструкції №В-672 від 21.02.2024 на суму 332670,46 грн.

26.06.2024 до суду від АТ "Миколаївобленерго" (також - заявник) надійшла заява б/н від 26.06.2024 (вх. № 7602/24), в якій відповідач, посилаючись на ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, просило суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №915/357/23 на один рік з дня ухвалення такого рішення.

Обґрунтовуючи наведену заяву, відповідач послався на те, що через існування в Україні військового стану, наявність форс-мажорних обставин, засвідчених листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 та тяжке фінансове становище, АТ Миколаївобленерго не має можливості своєчасно виконати рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №915/357/23 та вимушене просити про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідач зауважує, що АТ Миколаївобленерго здійснює свою ліцензовану діяльність щодо розподілу електричної діяльності в межах м. Миколаєва та Миколаївської області, а також віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 та належить до підприємств, що забезпечують життєдіяльність населення, об`єктів безпеки і оборони, лікарень та медичних закладів та інших об`єктів критичної інфраструктури на території м. Миколаєва та Миколаївської області. Заявник зазначає, що з початку збройної агресії з боку Російської Федерації м. Миколаїв та Миколаївська область потерпає від постійних артилерійських та ракетних обстрілів, що призвело до знищення або пошкодження електричних мереж АТ Миколаївобленерго. За час воєнного стану в Україні, агресором було пошкоджено 1283 об`єкта Товариства (деякі об`єкти зазнавали таких пошкоджень неодноразово), що забезпечують стабільний розподіл електричної енергії споживачам м. Миколаєва та Миколаївської області, як населенню, так і підприємствам, фізичним особам-підприємцям, державним і комунальним закладам, органів місцевого самоврядування, лікарень, котелень, об`єктів оборонної сфери та інших об`єктів критичної інфраструктури тощо. Невідкладні ремонтні роботи з відновлення електричних мереж та обладнання Товариства, що були пошкоджені внаслідок постійних артилерійських та ракетних обстрілів, як того вимагає Закон України Про ринок електричної енергії, Правила роздрібного ринку електричної енергії, Правила улаштування електроустановок, є головними і пріоритетними роботами для забезпечення сталого функціонування Об`єднаної енергетичної системи України. Усі наявні ресурси АТ Миколаївобленерго постійно використовуються для ремонту та відновлення пошкоджених бойовими діями мереж задля забезпечення споживачів електричною енергією.

Відповідач наголошує, що є одним з найбільш постраждалих підприємств критичної інфраструктури від російської агресії на території Миколаївської області. Так, станом на 12.06.2024 пошкодженим/знищеним є наступне майно Товариства: енергооб`єкти (ЛЕП-35 кВ і вище 129 шт.; ЛЕП-6(10) кВ 208 шт.; ЛЕП 0,4 кВ 578 шт.; ПС-35 кВ і вище 40 шт.; РП, ТП-6(10) кВ 230 шт.; споруди та майно 98 шт.), орієнтовна вартість збитків (орієнтовна вартість відновлення пошкодженого електрооблад завданих Товариству внаслідок російської агресії становить близько 12 313 654,27 тис. грн.(копія переліку пошкодженого/знищеного майна Товариства додана до заяви). Крім того, на сьогоднішній день по Товариству розрахунки за надані послуги з розподілу та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії знаходяться на дуже низькому рівні, оскільки споживачі Товариства, у зв`язку з введенням воєнного стану не сплачують виставлені рахунки. Станом на 01.06.2024 загальна дебіторська заборгованість споживачів перед Товариством за надані послуги складає 391 041 553,07 грн., що підтверджується довідкою від 14.06.2024 № 05.01/01-26/174. Окрім цього, від початку військової агресії Російської Федерації в більшості операторів системи розподілу спостерігалось значне зниження обсягів розподілу (доходів), приріст заборгованості споживачів, що як наслідок призвело до неможливості своєчасних розрахунків, в тому числі, й за послуги ПрАТ НЕК Укренерго та подання останнім позовів до суду.

Крім того, заявник звертає увагу на те, що у даний справі до винесення рішення Товариством було сплачено 61 542 921,95 грн. і, незважаючи на тяжке фінансове становище, відповідач здійснює часткове погашення своєї заборгованості перед ПрАТ «НЕК «Укренерго» також в інших справах (зокрема, №915/303/23, №915/943/23).

За твердженням відповідача, на сьогодні, виконання рішення суду в повному обсязі в значній мірі ускладнює фінансовий стан АТ Миколаївобленерго та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення виробничої діяльності останнього, враховуючи важливе соціальне значення підприємства, що є недопустимим.

Враховуючи наведене, заявник вказує, що відстрочення виконання Рішення має для Товариства важливе значення. При цьому, відповідач жодним чином не ухиляється від виконання Рішення суду, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед позивачем, в тому числі і шляхом відстрочення його виконання.

01.07.2024 відповідач надав до суду першої інстанції докази, а саме: платіжну інструкцію №1598 від 28.06.2024 на суму 3 000 000,00 грн, на підтвердження часткового погашення основного боргу за рішенням суду від 12.06.2024 у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23 (суддя Смородінова О.Г.) заяву Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» б/н від 26.06.2024 (вх. № 7602/24) про відстрочення виконання судового рішення від 12.06.2024 по справі № 915/357/23 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2024 по справі №915/357/23 на 6 місяців з дати ухвалення такого рішення, до 12.12.2024. В іншій частині заяви відмовлено заявнику.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на положення статті 331 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що відповідач, враховуючи його скрутне матеріальне становище відповідача, викликане умовами активних воєнних дій з боку РФ, пошкодження належного йому майна та необхідністю його відновлення за власний рахунок, наявність дебіторської заборгованості споживачів перед Товариством за надані послуги з розподілу електроенергії, віднесення Товариства до об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору, жодним чином не ухиляється від виконання судового рішення, враховуючи те, що відповідачем протягом розгляду справи та станом на даний час погашено значну частину основної заборгованості, заявленої позивачем до стягнення та стягнутої рішенням суду.

Водночас суд першої інстанції виходи з того, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, а строк відстрочення виконання рішення у цій справі, не може бути визнаний надмірним і не розглядається як такий, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №915/357/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" б/н від 26.06.2024 (вх. №7602/24).

Позивач вважає, що вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд врахував лише позицію відповідача та не надав належної правової оцінки обставинам, що стосуються фінансового стану та негативних наслідків та розміру збитків, завданих військовою агресією РФ позивачу, незважаючи на те, що останній, з наданням відповідних доказів, зазначав про це при розгляді заяви відповідача щодо відстрочення виконання судового рішення.

Зокрема, апелянт вказує, що відповідно до звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 рік НЕК «Укренерго» має збитки в розмірі 590 785 000,00 грн., за 2022 рік 6 076 943 000,00 грн. Також Апелянт вказав на відкриті кримінальні провадження за фактами обстрілів об`єктів критичної інфраструктури, що йому належать, викрадення військовими РФ майна НЕК «Укренерго», про що позивач надав відповідні докази. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що він надав місцевому господарському суду інформацію, згідно з якою попередній розмір збитків, завданих НЕК «Укренерго» внаслідок агресії з боку Російської Федерації, станом на 12.04.2024 складає 80 285 564 000,00 грн. (вісімдесят мільярдів двісті вісімдесят п`ять мільйонів п`ятсот шістдесят чотири тисячі гривень). Дана цифра збільшується, оскільки обстріли тривають і надалі.

На переконання апелянта, надаючи відповідачу відстрочення на 6 місяців, суд тим самим покладає на позивача фінансове навантаження в розмірі боргу АТ "Миколаївобленерго", який останній мав сплатити на рахунок зі спеціальним режимом використання, з якого (рахунку) ПрАТ «НЕК «Укренерго» як АР розподіляє дані кошти між учасниками енергоринку.

Детальніше доводи ПрАТ «НЕК «Укренерго» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі № 915/357/23 та призначено її розгляд на 16 жовтня 2024 року о 15:00 год. Крім того, вказаною ухвалою також продовжено розгляд зазначеної апеляційної скарги на розумний строк та встановлено АТ "Миколаївобленерго" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Іншою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 задоволено заяву представника АТ "Миколаївобленерго" Котенко Олега Олеговича про надання йому можливості брати участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon. Вирішено здійснювати розгляд справи №915/357/23 в режимі відеоконференції.

19.07.2024 від АТ "Миколаївобленерго" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго», в якому відповідач не погоджується з доводами останньої та зазначає про те, що судом першої інстанції було винесено згідно вимог чинного законодавства з дотриманням балансу інтересів сторін.

Відповідач також вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та справедливим, враховуючи те, що суд взяв до уваги те, що відповідачем протягом розгляду справи та станом на даний час погашено значну частину основної заборгованості, заявленої позивачем до стягнення та стягнутої рішенням суду. Так, до винесення рішення у справі №915/357/23 сплачено 61 542 921,95 грн., на момент розгляду заяви про відстрочення виконання рішення 3 000 000,00 грн (відповідні копії квитанцій знаходиться в матеріалах справах), що свідчить про відсутність факту ухилення відповідача від виконання рішення господарського суду. Таким чином, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23 - без змін.

16.10.2024 у судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції та просили: представник ПрАТ НЕК Укренерго задовольнити вимоги апеляційної скарги, представник АТ "Миколаївобленерго" апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні 16.10.2024, яке проводилось в режимі відеоконференції, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго», вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Разом з цим, за положеннями ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Господарським процесуальним законодавством передбачено і механізм відстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Так, приписами ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує, зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події. Також, суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо (ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника тощо (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. у справі №1-7/2013).

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Суд зазначає, що питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв`язку з чим, суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Особа, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, загально відомою обставиною є обставина військової агресії Російської Федерації проти України. АТ «Миколаївобленерго» здійснює свою ліцензійну діяльність з розподілу електричної енергії на території міста Миколаєва та Миколаївської області, які починаючи з 24.02.2022 постійно перебували в зоні активних бойових дій, в результаті чого відповідач здійснює оперативне відновлення електрозабезпечення за власні кошти, що призводить до значних фінансових витрат.

Боржник є юридичною особою, яка відноситься до об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору і є одним з найбільш постраждалих підприємств критичної інфраструктури внаслідок бойових дій на території Миколаївської області. Так, станом на 12.06.2024 орієнтовна вартість збитків (орієнтовна вартість відновлення пошкодженого електрообладнання), завданих відповідачу внаслідок російської агресії становить близько 12 313 654,27 тис. грн.

Апеляційна колегія також бере до уваги обставини того, що по АТ «Миколаївобленерго» розрахунки за надані послуги з розподілу та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії знаходяться на дуже низькому рівні, оскільки споживачі Товариства, у зв`язку з введенням воєнного стану не сплачують виставлені рахунки. Станом на 01.06.2024 загальна дебіторська заборгованість споживачів перед Товариством за надані послуги складає 391 041 553,07 грн., що підтверджується довідкою від 14.06.2024 № 05.01/01-26/174, наявною у матеріалах справи.

Водночас, апеляційна колегія враховує твердження відповідача (які не спростовані позивачем) про те, що за час воєнного стану в Україні, з боку РФ було пошкоджено 1283 об`єкта боржника (деякі об`єкти зазнавали таких пошкоджень неодноразово), що забезпечують стабільний розподіл електричної енергії споживачам м. Миколаєва та Миколаївської області, як населенню, так і підприємствам, фізичним особам-підприємцям, державним і комунальним закладам, органів місцевого самоврядування, лікарень, котелень, об`єктів оборонної сфери та інших об`єктів критичної інфраструктури тощо. Невідкладні ремонтні роботи з відновлення електричних мереж та обладнання Товариства, що були пошкоджені внаслідок постійних артилерійських та ракетних обстрілів, є головними і пріоритетними роботами для забезпечення сталого функціонування Об`єднаної енергетичної системи України. Усі наявні ресурси АТ «Миколаївобленерго» постійно використовуються для ремонту та відновлення пошкоджених бойовими діями мереж задля забезпечення споживачів електричною енергією.

Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, посилаючись на скрутне фінансове становище, не ухиляється від виконання судового рішення, про що свідчить часткова оплата заборгованості перед ПрАТ «НЕК «Укренерго», а саме: до винесення рішення у справі №915/357/23 боржником на користь позивача сплачено 61 542 921,95 грн., а на момент розгляду заяви судом першої інстанції про відстрочення виконання рішення боржник, відповідно до платіжної інструкції №1598 від 28.06.2024, тобто вже після ухвалення судом рішення від 12.06.2024, сплатив на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 3 000 000,00 грн, з присуджених судом до сплати коштів у загальній вартості.

Тобто, апеляційна колегія вважає, що боржник лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед позивачем саме одним разовим платежем, а тому висновок місцевого господарського суду, що дії відповідача спрямовані на виконання рішення суду, але з відстроченням сплати боргу, апеляційна колегія вважає правильним.

На думку судової колегії, надання відстрочки виконання судового рішення надасть боржнику можливість поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів із певним інтервалом у часі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на подані боржником докази на підтвердження часткового виконання останнім судового рішення від 12.06.2024 шляхом сплати 3 000 000,00 грн., свідчать про те, що боржником вживаються заходи для зменшення заборгованості перед позивачем на виконання вищевказаного рішення у даній справі - №915/357/23.

Судова колегія враховує, що строк відстрочення для погашення заборгованості, визначений судом першої інстанції, відповідає приписам ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якою, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи вказане вище, відстрочення виконання рішення суду у цій справі на 6 місяців не порушить баланс інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності наслідків для боржника з інтересом кредитора отримати грошові кошти у повному обсязі.

Навпаки, одноразова сплата усієї суми залишкового боргу у розмірі 9 430 480,86 грн. (з урахуванням суми судового збору) може призвести до зворотного, - коли рішення суду відповідач буде не спроможний виконати.

Колегія суддів зауважує, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін.

Судова колегія наголошує, що у даному випадку відстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду, покращення фінансового стану відповідача, виконання ним зобов`язань як перед позивачем, так і перед третіми особами.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

За викладених обставин та беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в оскаржуваній ухвалі навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає ухвалу місцевого господарського суду законною, прийняту відповідно до вимог матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Окремо судова колегія звертає увагу на те, що саме з погляду на дотриманням «справедливого балансу» між боржником та стягувачом, суд першої інстанції задовольнив відповідну заяву відповідача частково, відстрочуючи виконання рішення лише на 6 місяців, а не на 1 рік, як того просило АТ «Миколаївобленерго».

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається апелянт ПрАТ «НЕК «Укренерго», в розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - без задоволення.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2024 у справі №915/357/23 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 17.10.2024

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Колоколов С.І.