РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2024Справа № 910/9237/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 31650052)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 20782312)

про стягнення 63 634, 08 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Вусо», Позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі за текстом - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», Відповідач) про стягнення 63 634, 08 грн суми страхового відшкодування за полісом № ЕР 217191165.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування здійснено виплату суми страхового відшкодування потерпілій внаслідок ДТП особі.

Згідно доводів Позивача, Відповідачем в повному обсязі не відшкодовано виплачену суму, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог Відповідач зазначає, що ним виконано обов`язок з відшкодування суми страхового відшкодування у повному обсязі.

При цьому Відповідач посилається на Звіт № 832.24Е_ПЗУ _39866 від 01.04.2024 про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу та стверджує, що обґрунтованою сумою відновлювального ремонту є 7 841, 92 грн з вирахуванням суми франшизи за полісом № ЕР 217191165.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

19.08.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

26.08.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.10.2023 між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № -10-01, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 .

Вигодонабувачем за вказаним договором визначено ТОВ «Київавтотрейд».

11.03.2024 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої застраховано Відповідачем згідно полісу № ЕР 217191165 (франшиза - 2500 грн, ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000 грн).

В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/10623/24 від 16.04.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП є ОСОБА_2 , яку притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Актом огляду транспортного засобу від 13.03.2024 зафіксовано пошкодження автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до рахунку СТО складеного ФОП Юшков Костянтин Сергійович № 40324 від 24.03.2024, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 становить 73 976,00 грн.

На підставі заяви Страхувальника від 27.03.2024 на виплату страхового відшкодування та страхового акту № 2352615-3 від 22.04.2024 Позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування відповідно до рахунка № 40324 від 24.03.2024 наступним чином: 20 256, 50 грн. на рахунок СТО згідно платіжною інструкцією № 24176 від 22.04.2024; 53 719, 50 грн. залік в рахунок несплаченої частини страхового платежу за Договором №-10-01 від 27.10.2023.

На підтвердження факту виконання відновлювальних робіт автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 Позивачем надано Акт виконаних робіт № 40324 від 24.03.2024 на суму 73 976 грн.

Відтак, заявляючи даний позов Позивач просить суд стягнути з Відповідача за полісом № ЕР/217191165 суму виплаченого потерпілій особі суму страхового відшкодування (з вирахуванням франшизи) на підставі статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування»

Крім того, Позивачем до матеріалів справи надано звіт про визначення коефіцієнта фізичного зносу фізичного транспортного засобу від 31.05.2024 № 39039, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 становить 0, 00.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 26.03.2024 звертався до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 1423/2021/елТС з метою досудового врегулювання спору, однак Відповідачем здійснено виплату в меншому розмірі ніж нараховано Позивачем.

Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач посилається на Звіт № 832.24Е_ПЗУ _39866 від 01.04.2024 про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу та зазначає, що обґрунтованою сумою, яка підлягає виплаті Позивачу за полісом №ЕР 217191165 є сума в розмірі 7 841, 92 грн (10 341, 92 грн (вартість ремонту з урахуванням зносу) - 2 500 грн), яка станом на дату звернення до суду з позовом сплачена Відповідачем на користь Позивача.

Згідно довідки від 05.04.2024 кошти від Відповідача в розмірі 7 841, 92 грн зараховано Позивачем.

Відтак, Відповідачем стверджує, що його зобов`язання перед Позивачем виконано в повному обсязі.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що підставою для визначення розміру збитку є саме рахунок станції технічного обслуговування офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обране страховиком.

З наданим Відповідачем звітом № 832.24Е_ПЗУ _39866 від 01.04.2024 Позивач не погоджується, посилаючись на положення частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вказує, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадку, який наразі не повинен застосовуватися.

При цьому, Позивач звертає увагу суду на те, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Крім того, до звіту наданого Відповідачем №832.24Е_ПЗУ_39866 від 01.04.2024р. про визначення вартості (розміру) збитків спричинених пошкодженням ТЗ, при складанні звіту оцінювачем не враховано пошкодження бамперу переднього, а саме: розлом кріплення бампера з лівої сторони (фото додається), що вказує на не повне відшкодування Відповідачем завданого збитку Позивачу по страховій події від 11.03.2024року.

Зазначеного Відповідачем не спростовано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 108 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України

страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що вина водія Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 у вчиненні 11.03.2024 дорожньо-транспортної пригоди встановлена в судовому порядку та підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/10623/24 від 16.04.2024, суд погоджується з доводами Позивача в частині того, що до нього перейшло право вимоги до Відповідача в частині спірних правовідносин, а саме в частині суми 71 476 грн з вирахуванням франшизи (2 500 грн).

Відповідно до частини 6 статті 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи заперечення Відповідача суд зазначає, що згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року (далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктом 2.4 Методики визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 та від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Відтак, суд погоджується з доводами Позивача, що вартість відновлювального ремонту має вираховуватися з фактичної вартості ремонту згідно Акту виконаних робіт № 40324 від 24.03.2024 без застосування коефіцієнта фізичного зносу згідно пункту 7.38 Методики, що відповідно нівелює наданий Відповідачем звіт оскільки останній є попереднім визначення вартості ремонту та відповідно спростовує доводи Відповідача.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку щодо правомірності та обґрунтованості заявлених Позивачем вимог.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи те, що Позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником Відповідача та з огляду на перехід до Позивача права вимоги до Відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладається на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» - задовольнити

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування в розмірі 63 634 (шістдесят три тисячі шістсот тридцять чотири) грн 08 коп та судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 10.10.2024

Суддя Антон ПУКАС