ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" жовтня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/673/24
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Шніт А.В.
розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи заяву ФОП Невмержицького М.І. від 25.09.2024 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи - підприємця Невмержицького Миколи Івановича
до Овруцької міської ради Житомирської області
про стягнення 168 149,54грн
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.09.2024 у справі №906/673/24 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Овруцької міської ради Житомирської області на користь Фізичної особи - підприємця Невмержицького Миколи Івановича 117 601,00грн основного боргу, 42 008,25грн інфляційних нарахувань, 8 530,63грн 3% річних, 3 027,83грн судового збору; відмовлено в позові в частині вимог щодо стягнення 9,66грн 3% річних.

Справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Питання щодо розподілу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, не вирішувалось при ухваленні рішення за результатами розгляду справи №906/673/24.

Водночас, у позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести складається із суми сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00грн та витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00грн.

25.09.2024 за вх. №01-44/2732/24 на адресу суду від ФОП Невмержицького М.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області суду від 26.09.2024 заяву ФОП Невмержицького М.І. про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду; розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.

З метою повідомлення сторін про прийняття заяви позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду, ухвала суду від 26.09.2024 направлена позивачу рекомендованим листом, відповідачу - в електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Згідно з п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 між ФОП Невмержицьким М.І. (клієнт) та Адвокатом НіколенкоА.Г. (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги №5 (далі -Договір) (а.с.52-53).

Відповідно до п.1.1 Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а саме підготовка, складання, підписання та подання позовної заяви, представництво в судах всіх інстанцій.

Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п.4.1. Договору)

За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансово сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та акту виконаних робіт. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі (п.4.3. Договору).

Позивачем до матеріалів справи долучено належним чином підписаний та завірений печатками акт приймання-передачі наданих правничих послуг від 11.06.2024 між позивачем та адвокатом Ніколенко А.Г. (а.с.19). Згідно до якого, адвокатом надані наступні послуги:

1. Консультація щодо стягнення заборгованості у розмірі за договорами у судовому порядку у сумі 2 000 грн;

2. Пошук та аналіз законодавства та судової практики з приводу стягнення заборгованості за договорами у сумі 2 000,00грн;

3. Складання позовної заяви у сумі 12 000грн;

4. Подання позовної заяви у сумі 2 000грн;

5. Участь у судовому засіданні у сумі 2 000грн,

загальна вартість послуг без ПДВ складає 20 000,00грн.

Також, відповідно до наданого розрахунку загальна вартість послуг з надання правничої допомоги згідно акту виконаних робіт від 01.03.2024 складає 20 000,00грн (а.с.21).

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Як вказав Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також, Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У першій заяві по суті позовній заяві, позивач повідомив, що його витрати на професійну правничу допомогу становлять 20 000,00грн (а.с.5).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (наведений правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014, у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та у постановах від 13.02.2020 у справі №910/2170/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00грн до суду подано копії договору надання професійної правничої допомоги №5 від 22.02.2024 (а.с.52-53), ордер на надання правничої (правової допомоги) серія АМ №1090605 від 11.06.2024 (а с.20), розрахунок вартості надання правничих допомог (а.с.21) та копію платіжної інструкції №585 від 19.09.2024 на суму 20 000,00грн (а.с.55).

Суд зазначає, що за своєю категорією вказана справа є малозначною та підлягала вирішенню у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання; спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності; у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування 3% річних та інфляційних втрат, судова практика є сталою; застосування великої кількості законів та підзаконних актів спірні правовідносини не передбачають; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час.

З матеріалів справи також вбачається, що представником позивача було подано до суду лише одну заяву по суті спору, а саме позовну заяву; вказаний документ не є об`ємними за змістом.

В Акті приймання-передачі наданих послуг від 11.06.2024 зазначено, що ці послуги включають у себе консультацію щодо стягнення заборгованості у розмірі за договорами у судовому порядку, пошук та аналіз законодавства та судової практики з приводу стягнення заборгованості за договорами, подання позовної заяви на загальну суму 6 000,00грн, які є фактично складовими такої послуги як складання позовної заяви. Суд вважає неможливим покладення на відповідача витрат на оплату відповідних послуг, через те, що попереднє опрацювання документів, консультація та пошук законодавчої бази, формування правової позиції самі по собі не є самостійними послугами, витрати на які можна віднести до судових витрат, оскільки надання відповідних послуг самостійно без складання та подання до суду позову, не можна вважати правовою допомогою саме в суді.

Окрім цього, не підлягають до задоволення витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 2 000,00грн за участь в судовому засіданні, оскільки справа розглядалася у порядку спрощеного провадження (без виклику сторін), тому жодного судового засідання у справі №906/673/24 не проводилося.

Суд вважає дійсно необхідними, неминучими, співмірними та пропорційними до складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт та послуг, часом, фактично витраченим адвокатом, витрати на оплату правничої допомоги у даній справі у розмірі 5 000,00грн (складання позовної заяви).

Інші витрати, понесені позивачем на оплату правової допомоги у розмірі 15 000,00грн суд покладає на позивача, який взяв на себе відповідні зобов`язання за договором №5 від 22.02.2024, підписавши його та прийнявши відповідні послуги за актом надання послуг, оскільки суд не має повноважень втручатись у відповідні відносини позивача з адвокатом.

Керуючись ст.123, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Невмержицького М.І. (вх. №01-44/2732/24 від 25.09.2024) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Овруцької міської ради Житомирської області (11101, Житомирська обл., м. Овруч, вул. Т.Шевченка, буд. 31-а; ідентифікаційний код 04053370) на користь Фізичної особи - підприємця Невмержицького Миколи Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ):

- 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви Фізичної особи-підприємця Невмержицького М.І. про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 16.10.24

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - позивачу (РНОКПП НОМЕР_1 ) (рек.)

2 - відповідачу через електронний кабінет