ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/822/23(918/646/24)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В,Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 (LOSAK VIKTOR) ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна (Свободи), буд.42, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" (ідентифікаційний код: 40002972; адреса Рівненська область, Дубенський район, с.Тараканів, вул.Свободи (Колгоспна), буд.42, 35641), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) .

про визнання неправомірними рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", скасування державної реєстрації змін в реєстрі юридичних осіб та застосування наслідків недійсності таких рішень

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: адвокат Жуковський О.В.

від відповідача: розпорядник майна Козирицький А.С.;

від третіх осіб: СТОВ "ДАК", ОСОБА_2 - адвокат Дробот Д.М., від ОСОБА_3 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", в якому просить:

- визнати недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061), що оформлені Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року;

- застосувати наслідки недійсності рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061), що оформлені Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6- 2022 від 28 лютого 2022 року шляхом визнання недійсними Договору поставки № від 28 грудня 2021 року із специфікаціями №1 та №2; Договору про надання поворотної фінансової допомоги №21-01-22 від 21 січня 2022 року; Додаткової угоди до договору №21-01-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 23 лютого 2022 року; Додаткової угоди до договору №21-01-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 28 лютого 2022 року; Договору №21-01-22 про надання позики (новаційний договір) від 28 лютого 2022 року;

- скасувати записи: про державну реєстрацію №9000609, проведену 18.05.2019 (11:55:06) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором (приватним нотаріусом Піддубною Л.П.) щодо зміни керівника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) та про виправлення помилок №0000609, проведену 20.05.2019 (18:07:10) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором (приватним нотаріусом Піддубною Л.П.) щодо юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", оформлене протоколом від 15 травня 2019 року, порушує права та законні інтереси ОСОБА_5 , якого не було запрошено на загальні збори учасників, повідомлення про скликання таких зборів ОСОБА_6 не направлялось, як і не направлявся ОСОБА_6 і порядок денний. А відтак ОСОБА_7 зазначає, що не мав можливості взяти участь у загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс", підготуватись до них та запропонувати питання до порядку денного. Вважає, що такі порушення прав учасника ТОВ "Традєкс", частка якого складає 52 відсотки у статутному капіталі товариства, є безумовною підставою для визнання такого рішення неправомірним.

Позивач також вказує, що ОСОБА_2 , беручи участь у зборах учасників ТОВ "Традєкс" від імені ОСОБА_1 , оформлених протоколом №2-22 від 21 січня 2022 року, протоколом №4- 22 від 23 лютого 2022 року та протоколом №6- 22 від 28 лютого 2022 року, діяв виключно у власних інтересах та в інтересах Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія", так як підписання такого договору про надання поворотної фінансової допомоги надало можливість для Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" і надалі користуватись коштами ТОВ "Традєкс".

Крім того позивач зазначає, що відповідно до безвідкличної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П., зареєстровано в реєстрі №3398 від 13.09.2021, ОСОБА_2 було надано право отримувати повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства, у відповідності до п.3 ч.1 ст.1006 ЦК України, ОСОБА_2 був зобов`язаний негайно передати такі повідомлення ОСОБА_6 , а вже ОСОБА_7 мав право вирішувати брати йому участь у зборах учасників ТОВ "Традєкс" чи уповноважити на це його представника ОСОБА_8 . Разом з тим, з того факту, що ОСОБА_2 не передав ОСОБА_6 повідомлення про скликання зборів учасників ТОВ "Традєкс", ТОВ "Традєкс" такі повідомлення не направило ОСОБА_6 , позивач вважає, що були порушені права ОСОБА_5 брати участь в управлінні ТОВ "Традєкс" шляхом участі у загальних зборах даного Товариства.

Позивач стверджує, що всупереч положенням ст.31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", загальні збори учасників ТОВ "Традєкс" не скликались, повідомлення про скликання зборів учаснику ОСОБА_6 не направлялось, як і не направлявся йому порядок денний таких зборів.

Таким чином, вважаючи рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлені протоколом від 15 травня 2019 року, протоколом №12-21 від 28.12.2021, протоколом № 2-22 від 21.01.2022, протоколом №4-22 від 23.02.2022, протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року неправомірними з моменту їх прийняття, позивач стверджує, що ОСОБА_3 не мав права та достатніх повноважень укласти та підписати: Договір поставки № від 28 грудня 2021 року із специфікаціями №1 та №2; Договір про надання поворотної фінансової допомоги №21-01-22 від 21 січня 2022 року; Додаткову угоду до договору №21-01-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 23 лютого 2022 року; Додаткову угоду до договору №21-01-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 28 лютого 2022 року; Договір №21-01-22 про надання позики (новаційний договір) від 28 лютого 2022 року.

Крім того позивач зазначає, що ефективним способом захисту буде скасування в реєстрі юридичних осіб відомостей/запису про державну реєстрацію змін про керівника ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 , яка була проведена на підставі протоколу загальних зборів учасників від 15 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 04.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи по суті. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Представники ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , СТОВ "Дубенська аграрна компанія", ТОВ "Традєкс" 19.07.2024 подали до суду клопотання в яких просили здійснити перехід до загального позовного провадження.

У задоволенні вказаних клопотань судом відмовлено з огляду на те, що відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі по тексту КУзПБ) заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження, а право заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження має тільки позивач і виключно в позовній заяві.

В той же час судом відмовлено і у задоволенні клопотання представника позивача, поданого 07.10.2024, про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з огляду на те, що таке клопотання позивач має право заявити виключно у позовній заяві.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" відзиву на позов суду не надало. СТОВ "Дубенська аграна компанія", ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали суду пояснення щодо позову в яких проти його задоволення заперечують посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_4 достеменно обізнаний про скликання, проведення, власну участь та призначення і подальше обіймання ОСОБА_3 посади директора ТОВ "Традєкс" з моменту призначення, достеменно обізнаний про виконання ОСОБА_3 повноважень директора ТОВ "Традєкс", достеменно обізнаний про укладення ТОВ "Традєкс" в особі ОСОБА_3 правочинів з ТОВ "Евервелле" в особі самого Лисака. Зазначають, що наведені обставини виключають можливість оспорювання Лисаком рішень загальних зборів ТОВ "Традєкс", у тому числі, стосовно призначення ОСОБА_3 директором.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, натомість представники ТОВ "Традєкс", СТОВ "Дубенська аграна компанія" та ОСОБА_2 проти позову заперечили з підстав, наведених у поясненнях на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" () 17.05.2010 було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реєстраційним №0000609.

Учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на момент його створення були:

- ОСОБА_7 , частка якого у статутному капіталі даного товариства становить 52%, що в еквіваленті становить 520,00 грн.;

- ОСОБА_2 , частка якого у статутному капіталі даного товариства становила 24%, що в еквіваленті становило 240,00 грн.;

- ОСОБА_3 , частка якого у статутному капіталі даного товариства становить 24% що в еквіваленті становить 240,00 грн..

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі по тексту Закон).

Відповідно до статті 28 вказаного Закону органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Статтею 29 Закону передбачено, що Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

За приписами статті 30 Закону Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

Судом встановлено, що в період господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" Загальні збори його учасників прийняли рішення, що оформлені Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року.

Як вбачається з протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс" від 15 травня 2019 року його директором було обрано ОСОБА_3 . Вирішено здійснити реєстрацію змін про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та уповноважити ОСОБА_3 на вчинення від імені Товариства реєстраційних дій.

При цьому у протоколі зазначено, що на Загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" присутні 3 учасника, які володіють 100% голосів учасників Товариства:

1) Громадянин України ОСОБА_2 (зазначено паспортні дані);

2) Громадянин України ОСОБА_3 (зазначено паспортні дані);

3) Громадянин Естонської Республіки ОСОБА_4 (зазначено паспортні дані).

Також зазначено, що ОСОБА_4 приймав участь у зборах за допомогою програмного забезпечення "Skype", логін victor lysak, контактний номер телефону: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Skype-зв`язок з місця проведення загальних зборів учасників забезпечений через логін vladimir metky.

Відповідно до статті 33 Закону Загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому законом та статутом товариства. Учасники товариства беруть участь у загальних зборах учасників особисто або через своїх представників. Загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно, чи із застосовуванням інших засобів електронної ідентифікації.

В той же час слід відмітити, що відповідно до частини 10 статті 31 Закону, яка регулює порядок скликання загальних зборів учасників, Загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

Відтак, з огляду на те, що в Загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" 15 травня 2019 року взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд питань, винесених на загальні збори, то, відповідно, такі Загальні збори учасників мали право прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень.

У даному випадку також абсолютно очевидним є те, що ОСОБА_4 достеменно обізнаний про скликання, проведення, власну участь та призначення і подальше обіймання ОСОБА_3 посади директора ТОВ "Традєкс" з моменту призначення, достеменно обізнаний про виконання останнім повноважень директора Товариства, достеменно обізнаний про укладення ТОВ "Традєкс" в особі ОСОБА_3 правочинів з ТОВ "Евервелле" в особі самого ОСОБА_1 .

При цьому слід відмітити, що Позивач як мажоритарний власник ТОВ "Традєкс", починаючи з моменту призначення ОСОБА_3 на посаду керівника, був достеменно обізнаний про скликання, проведення, власну участь у відповідних зборах і відповідно про таке призначення та про виконання Янчуком повноважень керівника Товариства повністю та беззаперечно погоджуючись з його кандидатурою.

Позивач, починаючи з 2019 року, у випадку дійсної необізнаності чи незгоди зміни керівника ТОВ "Традєкс" або із кандидатурою керівника або із результатами проведення зборів, не здійснив жодної дії, направленої на оскарження призначення керівництва товариства в особі ОСОБА_3 , а навпаки вчинив ряд дій, що свідчать про визнання та абсолютну згоду з фактом перебування ОСОБА_9 на посаді керівника товариства.

Фактично, вчиняючи низку юридично значущих дії у період 2019-2023 років, Позивач вдається до суперечливої поведінки, оскаржуючи факт призначення керівника ТОВ "Традєкс" з підстави нібито неповідомлення та неучасті його у відповідних Загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс".

Факт визнання Позивачем ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Традєкс" підтверджується ОСОБА_10 при підписанні Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс" від 13.09.2021 щодо укладення Додаткових угод до Контрактів:

13.09.2021 Загальними зборами учасників ТОВ "Традєкс" прийнято рішення, яке оформлено Протоколом від 13.09.2021 яким, зокрема, вирішено:

- затвердити Статут ТОВ "Традєкс" в новій редакції та доручити директору ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 вжити заходів для реєстрації таких змін відповідно до вимог законодавства України;

- доручити директору ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 укласти та підписати з Товариством з обмеженою відповідальністю «Евервелле» (юридична особа, що створена за законодавством Естонської Республіки, код реєстрації 10349073) наступні додаткові угоди:

- до Контракту №24-01-18-DUX від 24.01.2018 (щодо повернення отриманої Товариством попередньої оплати в сумі 1 480 000 доларів США та звільнення товариства від обов`язку повернення суми передоплати в розмірі 111 463,87 доларів США),

- до Контракту №19-06-2018-DРВ від 19.06.2018 (щодо припинення зобов`язань);

- до Контракту №29-05-2019 від 29.05.2019 (щодо припинення зобов`язань);

- до Контракту №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019 (щодо припинення зобов`язань),

- до Контракту №01 -07-2014-К від 01.07.2014 (щодо припинення зобов`язань).

- Уповноважити директора товариства внести до ЄДР оновлену інформацію про здійснення зв`язку з Товариством.

Протокол від 13.09.2021 підписано ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , справжність підписів яких засвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненької області Піддубною Л.П./

Фактично, даний Протокол абсолютно достеменно свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_12 у даній справі та прямо підтверджує фіктивність його позовних вимог.

Так, Протокол прямо та абсолютно безсумнівно підтверджує, що:

- ОСОБА_13 особисто приймає участь у загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс", на яких особисто голосує за прийняття рішення, доручаючи Янчуку, як директору ТОВ "Традєкс" вчинити певні дії;

- ОСОБА_13 особисто відвідує нотаріуса, особисто, як секретар загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс", підписує даний Протокол.

Тобто ОСОБА_4 не тільки обізнаний, а визначає та вважає ОСОБА_3 директором ТОВ "Традєкс".

З вищенаведеного, можна зробити висновок, що Позивач:

- був обізнаний про призначення ОСОБА_9 на посаду керівника ТОВ "Традєкс";

- не мав заперечень щодо призначення ОСОБА_9 на посаду керівника ТОВ "Традєкс";

- визнавав Янчука, як законно та правомірно призначеного керівника ТОВ "Традєкс";

- доручав Янчуку виконання посадових обов`язків керівника ТОВ "Традєкс".

В даному випадку, єдиний довод Позивача щодо нібито не проведення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс" 15.05.2019 не підтверджується жодним належним та допустимим доказом.

У той же час, сам Протокол від 15.05.2019 є доказом проведення таких зборів, а Протокол від 13.09.2021, численна кількість інших доказів (угоди, листування тощо) прямо та достеменно свідчать про те, що оспорювані Лисаком збори проводилися, Лисак брав участь у таких зборах, призначив ОСОБА_3 директором ТОВ "Традєкс" та усі наступні роки діяльності товариства своїми діями підтверджував вказані обставини.

Факт визнання Позивачем ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Традєкс", підтверджується при укладенні Контрактів та Додаткових угод до Контрактів:

- так, між ТОВ "Евервелле", керівником та одноособовим учасником якого с Позивач, та ТОВ "Традєкс" укладено Контракти №24-01 -18 від 24.01.2018, № 19-06-2018 від 19.06.2018, №29-05-2019 від 29.05.2019, №03-07-2019 від 03.07.2019. Контракти №29-05-2019 від 29.05.2019. №03-07-2019 від 03.07.2019 з боку ТОВ "Евервелле" підписано особисто Позивачем, а з боку ТОВ "Традєкс" - ОСОБА_3 в якості керівника ТОВ "Традєкс".

В подальшому між ТОВ "Евервелле" та ТОВ "Традєкс" укладено низку Додаткових угод до Контрактів, доручення на укладення та підписання яких надано ОСОБА_3 . Протоколом від 13.09.2021, а саме: Додаткова угода від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18-DUX від 24.01.2018, Додаткова угода від 13.09.2021 до Контракту №19-06-2018-DPB від 19.06.2018, Додаткова угода від 13.09.2021 до Контракту №29-05-2019 від 29.05.2019, Додаткова угода від 13.09.2021 до Контракту №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019.

Зазначені Додаткові угоди з боку ТОВ "Евервелле" підписано особисто Позивачем, а з боку ТОВ "Традєкс" - ОСОБА_3 (як директором), що прямо свідчить не тільки про обізнаність Позивача із кандидатурою ОСОБА_9 на посаді директора ТОВ "Традєкс", а також про його беззаперечну згоду та визнання ОСОБА_9 саме керівником ТОВ "Традєкс".

З цього вбачається, що є абсолютно алогічною та непослідовною кардинальна зміна позиції Позивача щодо кандидатури законно призначеного керівника ТОВ "Традєкс" та оскарження Рішення загальних зборів учасників товариства, що оформлено Протоколом від 15.05.2019 року.

Отже, можна зробити висновок, що укладаючи Контракти №29-05-2019 від 29.05.2019, №03-07- 2019 від 03.07.2019 та Додаткові угоди до Контрактів Позивач визнавав ОСОБА_9 керівником, але, начебто, не на підставі Протоколу від 15.05.2019, а з інших, невідомих підстав, чи свідомо вчиняв дії, що містять ознаки неправомірних, укладаючи господарські договори з керівником, який на думку Позивача, не мав належних повноважень.

Крім того, Позивачем до матеріалів справи не додано жодного попередження чи скарги стосовно виконання ОСОБА_3 повноважень директора ТОВ "Традєкс".

Крім всього вищезазначеного, факт визнання Позивачем ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Традєкс" вбачається з листування та звернення з позовними заявами:

- зокрема, ОСОБА_13 неодноразово та систематично звертався із листами, вимогами, запитами до ОСОБА_9 , саме, як до директора, ТОВ "Традєкс":

- лист від 07.05.2022 «Щодо скликання загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс"»,

- відповідь Лисака від 30.05.2022 «На лист від 27.05.2022 «Пропозиція укласти угоди»,

- повідомлення від 24.06.2022 «Про технічну можливість участі в Загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс"» 30.06.2022 в режимі відео конференції»,

- запит від 30.05.2022 «Щодо надання інформації про діяльність товариства»,

- вимога від 11.08.2023 «Про надання можливості взяти участь у загальних зборах ТОВ "Традєкс"».

Слід відзначити, що за змістом вказаних вище документів, ОСОБА_4 звертається до Янчука, як до директора ТОВ "Традєкс", із проханнями вчинити певні дії, вчинення яких передбачається саме директором товариства (як-то скликати збори, надати документи тощо).

Тобто, Лисак, як розумний та добросовісний учасник ТОВ "Традєкс", не міг вимагати від сторонньої особи (як зазначається Позивачем у позові) вчинення дій, віднесених до повноважень директора.

Принагідно слід підкреслити і той факт, що Лисак звертався до ТОВ "Традєкс" із позовом про зобов`язання Янчука, як директора ТОВ "Традєкс", надати документи про діяльність товариства в рамках справи №918/535/22 (у задоволенні позову - відмовлено).

З огляду на зазначене очевидним є висновок про те, що:

- ОСОБА_4 , вочевидь, знав про призначення Янчука директором ТОВ "Традєкс",

- брав участь у відповідних загальних зборах учасників,

- не мав жодних заперечень щодо призначення Янчука директором ТОВ "Традєкс".

Вищенаведені обставини у сукупності дозволяють дійти однозначного висновку, що твердження Позивача про нібито порушення його прав при проведенні Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс" 15.05.2019, не відповідають дійсності, оскільки Позивач своїми діями та поведінкою протягом п`яти років визнавав ОСОБА_3 директором ТОВ "Традєкс" та не заперечував проти його призначення зборами учасників товариства.

Тобто, в даному випадку має місце порушення Позивачем принципу добросовісності та відверто суперечлива поведінка.

В силу положень частини 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України, ЦКУ), є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Послідовним є висновок про те, що будь-які дії/бездіяльність усіх учасників цивільного обороту мають відповідати вказаним принципам.

У даному випадку суд звертається до концепції equitable estoppel («процесуального естопелю»), яка стало використовується судами та, зокрема, Верховним Судом, в питаннях вирішення спірних ситуацій, пов`язаних із суперечливою поведінкою учасників справи.

Так, у Постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №904/6293/20 викладено наступні висновки:

«...Крім того, як вбачається з оскаржуваних судових рішень, судами попередніх інстанцій також застосовано доктрину суперечливої поведінки.

Так, добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб....."

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contre factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - «non cоncedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №461/9578/15-ц (провадження № 14-175 цс 20).».

Враховуючи наведені вище докази, беззаперечним та неспростовним є те, що Позивач з моменту призначення ОСОБА_9 на посаду керівника ТОВ "Традєкс" був обізнаний про цей факт, натомість:

- визнавав ОСОБА_9 як законно призначеного директора ТОВ "Традєкс" та погоджував його дії щодо укладення договорів та провадження господарської діяльності;

- до подання дійсного позову, тобто більше п`яти років, не оскаржував рішення загальних зборів учасників, про призначення ОСОБА_3 ;

- не заперечував проти перебування ОСОБА_9 на посаді керівника ТОВ "Традєкс".

Подання даного позову Позивачем прямо суперечить попередній поведінці ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_3 директором ТОВ "Традєкс".

Фактично, ОСОБА_13 відмовляється від власного рішення та позиції щодо визнання ОСОБА_9 керівником ТОВ "Традєкс" та вчиняє заходи направленні на введення суду в оману щодо дійсних обставин справи та поставлених цілей оскарження правомірного та законного рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс".

Доктрина "equitable estoppel" спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Протилежна позиція (як-то звернення до суду із позовом) протирічить принципу «заборони суперечливої поведінки».

Поведінка ОСОБА_1 , щодо систематичного визнання кандидатури ОСОБА_3 на посаді керівника ТОВ "Традєкс", звернення до нього як до директора товариства та покладення на нього виконання певних задач керівника товариства, а пізніше - звернення до суду із позовом про оскарження рішень, оформлених Протоколом від 15.05.2019, зокрема, з підстав нібито необізнаності ОСОБА_13 із підставами призначення Янчука керівником, не відповідає принципудобросовісності та прямо суперечать доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

Як вже зазначалося, змістом Протоколу від 15.05.2019 підтверджується, що Лисак брав участь у зборах в режимі відеоконференції на підставі частини 3 статті 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» за допомогою програмного забезпечення «Skype».

Тобто, Протокол від 15.05.2019 містить відомості щодо прийняття Лисаком участі у зборах та шляху забезпечення його участі на таких зборах (який, між іншим, визначений законом).

При цьому, жодний з інших учасників ТОВ "Традєкс", як і керівник товариства, не заперечували та не заперечують вищенаведених обставин.

Наведене у повному обсязі спростовує аргумент Позивача щодо нібито його не перебування в Україні під час проведення зборів, оскільки, Позивач приймав участь у таких зборах в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «Skype», а зворотного Позивачем - не доведено.

Все вищенаведене у сукупності є окремою та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки:

- Позивач пов`язаний своєю попередньою поведінкою щодо визнання та взаємодії із ОСОБА_3 , як директором ТОВ "Традєкс", а протилежні дії - суперечать принципу добросовісності;

- Позивачем не доведено порушення власних прав;

- Позивачем недобросовісно використовується господарсько-процесуальний інструментарій та здійснюється суперечлива поведінка.

Окремо слід звернути увагу на той факт, що у даному випадку, обставини, на які посилається Позивач, як на підставу власних позовних вимог, взагалі не можуть бути достатніми для визнання недійсними як Протоколу від 15.05.2019 так й інших оскаржуваних Позивачем протоколів.

Так, при вирішенні судом питання щодо необґрунтованості підстав порушення прав Позивача на участь у загальних зборах та на участь в управлінні ТОВ "Традєкс" варто звернутись до висновку Верховного Суду, що викладений у Постанові від 01.09.2023 у справі №909/1154/2:

«...Разом з цим, Верховний Суд зазначає про те, що хоча права учасника товариства брати участь в управлінні справами товариства, бути обізнаним про скликання загальних зборів, брати участь у загальних зборах та у голосуванні з питань порядку денного, і гарантоване законом, проте обставина неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів не завжди бути підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на таких зборах, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду, сформованою у корпоративних відносинах у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства.

Верховний Суд зазначає про те, що ця обставина (неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів) у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів сама по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства, однак з урахуванням конкретних обставин справи може бути достатньою підставою для визнання їх недійсними.

Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно:

- існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів;

та /або

- факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та/або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.

Крім того, у кожному конкретному випадку судам слід досліджувати дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, зокрема і у випадку, якщо учасник товариства звернувся до суду з таким позовом через тривалий час після стверджуваного порушення його прав.

З огляду па викладене для визнання недійсним рішення загальних зборів господарського товариства, що оскаржується з підстав порушення порядку скликання зборів щодо повідомлення позивача як учасника товариства про скликання зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та/або інтересів позивача як учасника господарського товариства оспорюваним рішенням загальних зборів. Тобто, при вирішенні корпоративного спору про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників господарського товариства, який має місце у цій справі, господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, з`ясувати, які саме права та / або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів. Наведене узгоджується з положеннями статей і 5, 16 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України, які визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а також відповідає зазначеним висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, про необхідність встановлення судом факту порушення прав та законних інтересів учасника товариства спірним рішенням загальних зборів.

Позивачка в обгрунтування недійсності спірних рішень не посилалася на наявність інших підстав для визнання їх недійсними. Жодної іншої підстави недійсності рішень позовна заява не містить.

Позивачка, звертаючись до господарського суду з позовом, за яким місцевий господарський суд відкрив провадження у цій справі, в обгрунтування наявності у неї порушеного права, що підлягає судовому захисту, послалася лише на порушення її права на участь у загальних зборах та не зазначила, які саме її права та / або інтереси порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів та яким чином задоволення позову їх відновить.».

При оскаржені рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлено Протоколом від 15.05.2019, Позивач посилається лише на одну єдину підставу - нібито порушення порядку його повідомлення про проведення Загальних зборів, при цьому не зазначає які саме його права та інтереси порушені вказаним рішенням.

Зазначене, в свою чергу, з огляду на неспростовні докази обізнаності Лисака щодо ОСОБА_14 на посаді керівника ТОВ "Традєкс" та сталі висновки Верховного Суду, не є підставою для задоволення Позовної заяви та визнання недійсним Рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлено Протоколом від 15.05.2019 року.

Принагідно звернути увагу на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №925/973/17:

«...Суд касаційної інстанції відзначає, що під час розгляду корпоративних спорів за позовами учасників (акціонерів) господарського товариства про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди враховують, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.».

В даному випадку, необхідно врахувати, що Позивачем не обґрунтовано, які саме його права нібито порушені оскаржуваними ним рішеннями та в чому ці порушення мали свій прояв.

При цьому, Позивач стало та систематично своєю поведінкою підтверджував, що він брав безпосередню участь у прийнятті рішення щодо призначення ОСОБА_3 на посаду директора ТОВ "Традєкс", що взагалі спростовує будь-які твердження щодо порушення прав Позивача відповідним рішенням Загальних зборів учасників товариства.

Щодо законності проведення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлені Протоколами від 28.12.2021 (укладення Договору поставки), від 21.01.2022 (укладення Первинного договору), від 23.02.2022 (укладення Додаткової угоди від 23.02.2022) та від 28.02.2022 (укладення Договору позики) (далі разом - «Рішення»).

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, вказує про неправомірність Рішень загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлені вищевказаними Протоколами, оскільки:

(1) Позивача начебто не було повідомлено про проведення Загальних зборів учасників Товариства та не направлено порядок денний, оскільки ОСОБА_2 , в порушення статті 1006 ЦК України не було передано Позивачу повідомлення про скликання Загальних зборів учасників, що позбавило останнього можливості взяти участь в управлінні Товариством.

(2) ОСОБА_2 , беручи участь у Загальних зборах, оформлених Протоколами, начебто діяв виключно у власних інтересах та в інтересах СТОВ "Дубенська аграрна компанія", а не в інтересах довірителя - ОСОБА_1 .

Обґрунтування позиції Позивача щодо неправомірності Рішень загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлені Протоколами від 28.12.2021, від 21.01.2022, від 23.02.2022, та від 28.02.2022 є тотожними, А відтак судом надаються узагальнені правові позиції щодо позовних вимог в цій частині.

Щодо дотримання порядку повідомлення ОСОБА_1 про скликання Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс".

Так, Рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", що оформлені Протоколами, приймались за присутності усіх учасників ТОВ "Традєкс": ОСОБА_4 (52% голосів), ОСОБА_2 (24% голосів), ОСОБА_3 (24% голосів).

При цьому ОСОБА_13 приймав участь у Загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" через свого представника ОСОБА_2 , що діяв на підставі Безвідкличної Довіреності від 13.09.2021, що посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П. та зареєстрованої в реєстрі за №3398 (далі - Довіреність).

Згідно із статтею 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

Статтею 1003 ЦК України зазначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до змісту Довіреності ОСОБА_2 надано наступні повноваження, зокрема:

отримувати повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс";

реєструватися для участі у загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс";

представляти інтереси ОСОБА_12 , як учасника ТОВ "Традєкс", від його імені брати участь, як учасник, на загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" з будь-яким порядком денним та з будь-яких питань, що стосуються діяльності ТОВ "Традєкс";

приймати рішення та голосувати на загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" з правом визначення на власний розсудтого як саме потрібно голосувати з будь-якого питання порядку денного загальних зборів учасників ( за винятком питань про виключення учасника товариства, про збільшення або зменшення статутного капіталу товариства та про припинення товариства за рішенням учасників з яких Представник має голосувати проти, а також щодо укладення ТОВ "Традєкс" угод щодо відчуження нерухомого майна та/або передання його в іпотеку- для вирішення яких необхідна окрема довіреність);

підписувати протокол загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", в тому числі викладений на спеціальному бланку з нотаріальним посвідченням підписів;

вносити пропозиції щодо проектів рішень загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", а також щодо порядку денного загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс";

подавати та підписувати від імені ОСОБА_13 будь-які листи, заяви, протоколи та інші документи, які стосуються участі у загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" та рішень, прийнятих на загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" (у тому числі, заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу).

Аналіз змісту Довіреності дозволяє дійти висновку про надання Позивачем ОСОБА_2 широкого кола повноважень на вчинення дій в рамках реалізації права Позивача на його участь в Загальних зборах ТОВ "Традєкс".

Зазначені повноваження були надані Меткому з метою представництва інтересів ОСОБА_13 як учасника ТОВ "Традєкс" у відносинах з третіми особами з усіх питань, що стосуються участі, голосування, прийняття рішень та прийняття в іншій формі участі у роботі загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", реалізації у зв`язку з цим прав та обов`язків ОСОБА_13 як учасника ТОВ "Традєкс".

Отже, отримання Метким повідомлень про скликання загальних зборів повністю спростовує посилання Позивача щодо факту не направлення йому повідомлень про скликання загальних зборів та порядку денного, оскільки:

Довіреністю чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити Меткому в інтересах ОСОБА_13 ;

прямо передбачено повноваження щодо отримання повідомлень про скликання загальних зборів та участі Меткого у загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс" від імені Лисака;

Довіреність не містить зобов`язань Меткого щодо додаткового повідомлення Лисака про загальні збори учасників ТОВ "Традєкс".

Посилання ж Позивача на порушення Метким вимоги пункту 3 частини 1 статті 1006 ЦК України щодо негайної передачі Лисаку усього одержаного у зв`язку з виконанням доручення, не с підставою для визнання недійсними прийнятих Рішень, оскільки зазначеною нормою врегульовано виключно порядок виконання доручень повіреним за договором доручення, а не правовідношення у сфері представництва, зокрема, щодо порядку скликання та проведення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю особи.

А відтак, аспекти правовідносин представництва ОСОБА_2 інтересів ОСОБА_12 за Довіреністю взагалі не є предметом спору у даній справі та не входять до предмету доказування у вказаній справі.

В контексті зазначеного, слід звернути увагу на правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/22291/16:

«...Відсутність доказів повідомлення фірми "Дубль W" у формі ТОВ про проведення спірних загальних зборів не є підставою для визнання недійсним рішень загальних зборів учасників ТОВ "Фірма Дубль W Київ", які оформлені протоколом №6 від 30.11.1999 з огляду на присутність представника Фірми "Дубль W" у вигляді ТОВ на зборах та вимоги п.7.8 статуту ТОВ "Фірма Дубль W Київ" в редакції, чинній на 30.11.1999...".

В даному випадку, на зборах, проведення яких оспорюється Позивачем з підстави начебто його неповідомлення про такі збори, був присутній представник Позивача за безвідкличною довіреністю, виданою особисто Позивачем.

Вказана довіреність, як вже зазначалося, надавала ОСОБА_2 широке коло повноважень на представництво інтересів ОСОБА_12 на загальних зборах учасників ТОВ "Традєкс".

Таким чином, у даному випадку, питання повідомлення про відповідні загальні збори учасників взагалі жодним чином не впливає на реальність та дійсність проведення відповідних зборів, а також, реальність, дійсність та законність прийнятих рішень за результатами проведення таких зборів протоколів.

Принагідно суд вважає за необхідне звернутися також до висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 08.06.2023 у справі №922/44/22:

«...76. Водночас всебічність та повнота, зокрема, передбачають з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

79. Верховний Суд констатує, що при розгляді справи не можна оцінювати окрему дію, правочин, без урахування ситуації в цілому, для правильного вирішення спору необхідно дослідити дійсні підстави та мотиви звернення до суду позивача та для досягнення якого результату подано позов».

В даному випадку суд акцентує увагу на таких неспростовних характеристиках спірних правовідносин, як:

- ОСОБА_4 є громадянином Естонії та постійно проживає у вказаній країні;

- між ОСОБА_10 та іншими учасниками ТОВ "Традєкс" з моменту створення товариства існували нормальні ділові відносини;

- ОСОБА_15 добровільно та власноручно видано Безавідкличну довіреність на користь ОСОБА_2 , котру скасовано довірителем не було. Довіреність була видана саме з метою спрощення певних процедур та процесів, пов`язаних із особистою присутністю ОСОБА_12 , котрий постійно проживає за кордоном України, в господарській та управлінській діяльності ТОВ "Традєкс". Жодних заперечень щодо виконання даної довіреності під час її дії з боку ОСОБА_1 не надходило;

- всупереч своїй сталій попередній поведінці, ОСОБА_16 вдався до суперечливих та асиметричних дій, зокрема, щодо оскарження призначення ОСОБА_3 директором ТОВ "Традєкс".

Також слід підкреслити, що жоден з інших учасників Товариства, як і керівник в тому числі, не заперечували та не заперечують дійсність та чинність рішень, які прийняті Загальними зборами учасників ТОВ "Традєкс" та які оспорюються в даній справі.

Наведене у сукупності із сталою суперечливою поведінкою ОСОБА_1 , який систематично та безпідставно стверджує про нібито не інформування його про господарську діяльність ТОВ "Традєкс", що спростовано в судовому порядку, дозволяє дійти висновку про абсолютну безпідставність вимог Позивача в цій частині.

Однією з підстав визнання недійсними оспорюваних рішень Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", які зазначає Позивач, є начебто порушення ОСОБА_2 норм цивільного права, якими врегульовано порядок представництва щодо вчинення представником дій виключно в інтересах особи, яку він представляє.

Зазначена підстава позову повністю спростовується наступним.

Так, на момент прийняття оспорюваних рішень та укладення на їх виконання правочинів, зокрема, Договору поставки, Первинного договору, Додаткових угод та Договору позики ОСОБА_2 був учасником як ТОВ "Традєкс" (24% голосів), так і ТОВ "Дубенська аграрна компанія" (98 % голосів), що визначало його економічну зацікавленість в належній роботі ТОВ "Традєкс" і відсутність інтересу в утрудненні його господарської діяльності та/або її припинення.

При цьому, рішення є чинними та дійсними, а їх дійсність не спростована у судовому порядку (презумпція легітимності рішень органів управління юридичної особи).

Крім того слід зазначити, що Договір поставки, Договір позики, Договір про надання поворотної фінансової допомоги та Додаткові угоди до нього є дійсними, чинними, їх недійсність не встановлена у судовому порядку.

Крім цього, слід зазначити, що зміст вказаних правочинів було оцінено судом в рамках справи №918/822/23, при постановленні Ухвали від 05.09.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс".

У даному випадку, Позивачем здійснюється спроба «обійти» необхідність судового оспорювання та спростування презумпції правомірності правочинів шляхом викладення в позові неналежної та штучної вимоги щодо застосування наслідків недійсності рішень Загальних зборів учасників товариства.

Слід також зауважити, що зміст правочинів (Договору поставки, Первинного договору, Додаткових угод та Договору позики) не є предметом даного спору та не входить до предмету доказування у даній справі.

Метою укладення відповідних угод було отримання ТОВ "Традєкс" фінансової допомоги для поповнення обігових коштів та отримання товару для здійснення господарської діяльності. Тобто, за результатами укладення спірних договорів, активи ТОВ "Традєкс" лише збільшились, що свідчить про те, що відповідні угоди були укладені саме на користь Відповідача, як діючого підприємства, у тому числі, для забезпечення здійснення його господарської діяльності.

Крім цього, зміст Позовної заяви та спроби ОСОБА_1 переконати суд в зворотному, змушують дійти висновку, що покращення матеріального становища ТОВ "Традєкс", збереження та приріст його активів, з незрозумілих причин, не лежить в площині інтересів Позивача.

Але у будь-якому випадку, добросовісність чи недобросовісність ОСОБА_1 , як учасника ТОВ "Традєкс", не є предметом даного спору та не може впливати та ставити під сумнів добросовісність дій сторін Договору поставки, Первинного договору, Додаткових угод та Договору позики, а також, представника ОСОБА_1 - Меткого В.В..

Окремо слід зазначити, що жодних судових проваджень щодо стягнення з ТОВ "Традєкс" будь-якої заборгованості за укладеними Договором поставки та Договором позики - не ініціювалося.

Заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" (із грошовими вимогами, що виникли на підставі вказаних Договорів) ТОВ "Дубенська аграрана компанія" було вимушено подано саме після стягнення ОСОБА_15 з власного підприємства ТОВ "Традєкс" через підконтрольну йому юридичну особу ТОВ «Евервелле» суми понад 60 мільйонів гривень в рамках справи №918/201/23.

При цьому суд повторно звертає увагу на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №925/973/17:

«...Суд касаційної інстанції відзначає, що під час розгляду корпоративних спорів за позовами учасників (акціонерів) господарського товариства про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди враховують, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.».

В даному випадку, необхідно врахувати, що Позивачем не обґрунтовано, які самі його права нібито порушені оскаржуваними ним Рішеннями та в чому ці порушення мали свій прояв.

Більше того, Позивач брав участь у відповідних зборах в особі свого належним чином уповноваженого представника, що взагалі спростовує будь-які твердження щодо порушення прав Позивача оскаржуваними ним Протоколами.

Щодо застосування доктрини «корпоративної вуалі» та неналежності обраних Позивачем способів захисту права.

В даному випадку, Позивачем, як учасником ТОВ "Традєкс", здійснюється спроба оскарження договорів (використовуючи штучну позовну вимогу щодо застосування наслідків недійсності рішень загальних зборів учасників ТОВ), укладених товариством в особі його директора.

У той же час слід зазначити, що Позивач не є стороною правочинів, що оскаржуються ним відповідно до змісту позову, а вказані правочини жодним чином не впливають та не можуть впливати на права, обов`язки та інтереси самого Позивача.

Судами забезпечений сталий підхід до порядку розгляду аналогічних спорів за зверненнями особи яка не є стороною оскаржуваного договору, а саме:

- по-перше, необхідність першочергового дослідження наявності факту порушення саме цивільних прав та/або інтересів позивача правочином, який оспорює не його сторона;

- по-друге, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її цивільних прав та інтересів та в чому полягає порушення;

- по-третє, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Дані висновки прямо кореспондуються з Постановою Верховного Суду від 08.03.2023 по справі №909/810/21.

При цьому, як вже зазначалося, в даному випадку, Лисаком В, як учасником ТОВ "Традєкс" фактично вчиняються дії, спрямовані на оспорення договорів, укладених товариством.

В контексті зазначеного слід звернутися до доктрини «корпоративної вуалі», яка обмежує право учасників юридичної особи втручатися у діяльність такої юридичної особи, зокрема, шляхом оспорення правочинів, укладених підприємством в процесі здійснення господарської діяльності.

Так, аналіз частин 1, 3 статті 92, статті 98, статті 116, частини 2 статті 207 ЦК України, дозволяє дійти висновку, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуваються самим товариством, як стороною договору.

При цьому сукупність прав та обов`язків безпосередньо учасників цього товариства укладенням товариством договору ніяк не змінюється.

Незгода учасника товариства зі змістом, умовами, формою, іншими аспектами правочину, укладеного товариством з третьою особою, не може мати вплив на будь-які права та інтереси такого учасника.

Іншими словами, права та інтереси учасника не можуть бути порушені внаслідок укладення товариством певного правочину.

В даному випадку є необхідність звернутися до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 08.10.2019 у справі №916/2084/17, від 15.10.2019 у справі №905/2559/17, від 03.12.2019 у справі 904/10956/16 відповідно до яких вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство, як сторона договору.

При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється. Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 Цивільного кодексу України), Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи. Таким чином, належним заявником є той, хто звертається за захистом саме свого права. Отже належним позивачем у подібних справах є юридична особа, права якої порушено, а не її учасник.

Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду має загальний характер та не залежить від розміру частки учасника у статутному капіталі товариства, отримання ним прибутку від діяльності товариства або реалізації корпоративного права на управління діяльністю товариства.

Тобто, «корпоративна завіса» або «вуаль» є своєрідним бар`єром, який відокремлює юридичну особу від її учасників та зумовлює неможливість останніх звернутись до суду за захистом прав юридичної особи замість неї (принцип неможливості ототожнення юридичної особи та її членів).

Принагідно також звернути увагу на висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №914/2193/22:

«...Підписання виконавчим органом (директором) товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди учасників цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника, оскільки директор діяв саме від імені товариства, а не його учасника.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №916/2084/17, від 15.10.2019 у справі №905/2559/17, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16.

Отже, Верховний Суд зазначає, що підписання головою ОСББ оспорюваного договору без відповідних повноважень може порушувати права та інтереси юридичної особи, а не корпоративні права позивачки.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вказана правова позиція викладена і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2023 у справі №905/77/21.

Повторно суд наголошує, що в даному випадку Позивачем оспорюються правочини, вчинені ТОВ "Традєкс" в особі його директора, з підстав нібито порушення корпоративних прав Лисака В..

При цьому, в даному випадку, такий спосіб захисту є неналежним та неефективним, а Позивачем, своєю чергою, не доведено за допомогою відповідних доказів фактів порушення його прав та інтересів.

Окремо слід зауважити, що незважаючи, що підстави для захисту прав Позивача у даному випадку відсутні (з огляду на відсутність доказів їх порушення), позовні вимоги Позивача щодо застосування наслідків недійсності рішень загальних зборів є самі по собі неналежним способом захисту та суперечать принципу правової визначеності.

В господарському обороті діє презумпція правомірності правочину, яка є універсальною доктриною для усіх правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або, якщо він не визнаний судом недійсним.

В контексті зазначеного суд звертається до правових висновків, наведених у Постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №185/7362/22 :

"...52. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).».

В даному випадку Позивачем здійснюється спроба обійти необхідність спростування презумпції правомірності правочину, шляхом викладення за змістом позовної заяви штучної позовної вимоги про застосування наслідків недійсності до правочинів.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості, передбачуваності застосування норм права та недопустимість втручання в основні права та інтереси учасників господарського обороту.

Натомість вказана позовна вимога спрямована проти принципу правової визначеності, а відповідно, є проявом недобросовісного використання процесуальних прав Позивачем.

У будь-якому випадку, навіть припускаючи наявність певних дефектів рішень Загальних зборів учасників товариства, вони у жодному випадку не тягнуть за собою автоматичну недійсність, нікчемність чи нечинність відповідних правочинів.

В даному випадку суд звертається до висновку, викладеного у Рішенні Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010:

«...Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариствам. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.».

Визначення обсягу повноважень директора та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами товариства та такої особи, тому сам факт ймовірного перевищення керівником повноважень при укладенні правочину від імені товариства, не може слугувати підставою для визнання недійсними договорів, укладених ним від імені товариства з третіми особами.

В контексті наведеного, суд звертається до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №903/69/18(903/309/22):

«...38. Слід зауважити, що на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

39. Таким чином, частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.».

Крім цього, релевантними в даному випадку є правові висновки, наведені у Постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі №924/1351/20 (924/1175/21):«...

28.1. Водночас питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу юридичної особи та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт вчинення виконавчим органом юридичної особи протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

29. Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Отже, вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє «...».

30. Визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства саме по собі не може слугувати єдиною підставою для висновку про недійсність договору.».

Зміст правочинів, що оспорюються Позивачем, чітко встановлює, що відповідні угоди укладено ТОВ "Традєкс" в особі директора Янчука Ю.В., що зумовлює кореспондуючу обізнаність інших сторін відповідних угод, що такі правочини вчиняються за наявності повного обсягу повноважень.

При цьому, навіть потенційно, для Позивача (як учасника ТОВ "Традєкс" та не сторони відповідних правочинів) - обмеження повноважень щодо представництва товариства загалом не мають юридичної сили.

Окремої уваги заслуговує той факт, що Позивачем у даній справі через підконтрольну йому особу вже здійснювалися спроби судового оспорювання Договору поставки, Первинного договору та Додаткових угод до нього та Договору позики, натомість, відповідні позови були залишені без розгляду за заявою самого позивача.

Так, в провадженні суду в рамках справи №918/822/23 про банкрутство ТОВ "Традєкс" перебували справи:

- №918/822/23(918/929/23) про визнання недійсними Первинного договору, Додаткових угод до Первинного договору та Договору позики;

- №918/822/23(918/931/23) про визнання відсутнім права вимоги за Договором поставки (з підстав нібито його недійсності).

Зазначені позови подані з боку ТОВ" Традєкс" керівником ОСОБА_17 , одноособово призначеним учасником ОСОБА_15 .

Згодом, як вбачається зі змісту Ухвал суду від 23.01.2024 у вказаних справах, позови у вказаних справах залишені без розгляду за заявою самого позивача.

Таким чином, наведені обставини свідчать про факт зловживання процесуальними правами та недобросовісної поведінки ОСОБА_1 , що має свій прояв у наступних діях:

- Лисак Віктор, в особі підконтрольного йому ОСОБА_18 , оскаржує правочини, укладені ТОВ "Традєкс" та ТОВ "ДАК" в рамках справи про банкрутство ТОВ "Традєкс";

- більше ніж через півроку після ініціювання вказаних судових процесів, відповідні позови залишаються без розгляду за заявою самого позивача;

- ОСОБА_4 повторно ініціює судовий процес з прихованого оскарження відповідних правочинів, ігноруючи презумпцію правомірності правочину, використовуючи очевидно неналежний спосіб захисту прав та підміняючи оскарження правочинів оскарженням рішень загальних зборів.

З огляду на те, що рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс, оформлені, зокрема, Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року не визнані судом недійсними, то, відповідно, не підлягає задоволенню вимога Позивача про скасування записів: про державну реєстрацію №9000609, проведену 18.05.2019 (11:55:06) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором (приватним нотаріусом Піддубною Л.П.) щодо зміни керівника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) та про виправлення помилок №0000609, проведену 20.05.2019 (18:07:10) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором (приватним нотаріусом Піддубною Л.П.) щодо юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061), так як така вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним вищевказаних рішень.

Щодо застосування стандарту доказування «вірогідність доказів».

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 ГПК України).

У висновках Верховного суду щодо стандарту доказування «вірогідність доказів», зокрема у Постанові від 16.02.2021 у справі № 927/645/19, зазначається:

«...

7.44. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

7.45. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

7.46. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

7.47. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 раку у справі №129/1033/13-ц (провадження N° І4-400цс19).

7.48. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. К. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

7.49. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

7.50. Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.»

Водночас, у даному випадку, жодна з обставин, на яку посилається Позивач - належними та допустимими доказами не підтверджена, натомість обставини з відповідним доказами, наведені у Поясненнях третіх осіб, враховуючи «стандарт вірогідності» спростовують їх в повному обсязі.

Щодо строків позовної давності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 заявляє, що ОСОБА_15 пропущено строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду

З огляду на заявлене клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього ж Кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак до вимог про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що Позивачем у даній справі оспорюються рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Традєекс", які оформлені Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року.

Також судом було встановлено, що Позивач був обізнаний про дати проведення вищевказаних Загальних зборів учасників ТОВ "Традєекс" та про рішення, прийняті останніми.

Відтак перебіг позовної давності починається з вказаних дати та мав би закінчитися, відповідно, після спливу трьох років.

В той же час суд зазначає, що Розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також вказаний Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Вищевказані зміни в Цивільний кодекс України набули чинності до спливу трьох років, у межах яких Позивач міг звернутися до суду з вищевказаними вимогами.

Крім того, слід зазначити, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом дія воєнного стану в України продовжується.

З огляду на вищенаведене суд констатує, що позивач з даним позовом звернувся до суду в межах строку позовної давності, встановленої законом.

В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, та те, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факту порушення порядку скликання та проведення Загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс", та, відповідно, і неправомірність рішень прийнятих ними, які, зокрема, оформлені Протоколом від 15 травня 2019 року, Протоколом №12-21 від 28.12.2021, Протоколом №2-22 від 21.01.2022, Протоколом №4-22 від 23.02.2022, Протоколом №6-22 від 28 лютого 2022 року, позов задоволенню не підлягає.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити ОСОБА_19 у задоволенні позову.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на позивача - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 17 жовтня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.