ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.2024 Справа №905/682/23

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Лободи Т.О.

при секретарі судового засідання Білик М.Л.,

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро, код 42086719,

до фізичної особи-підприємця Піддубної Олени Олегівни, м. Слов`янськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про стягнення 269 985,54 грн,

за участю представників сторін:

позивача - Балдинюка М.Ю.,

відповідача - Бондаренка Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Піддубної Олени Олегівни про стягнення заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 325100 від 01.07.2020 за спожиту електроенергію у лютому-квітні 2022 року у розмірі 192 945,86 грн, пені у розмірі 31 932,71 грн, 3% річних у розмірі 6 836,32 грн, інфляційних втрат у розмірі 38 270,65грн.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 12.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 905/682/23. Розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження справи без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

31.07.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач погоджується із боргом за спожиту електроенергію, який сформувався у лютому-квітні 2022 року в сумі 192 945,86 грн. Однак відповідач не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з тих підстав, що заборгованість із сплати основного боргу за Договором виникла внаслідок збройної агресії РФ, яка почалася 24.02.2022, наслідком якої було введення воєнного стану та повне припинення доступу відповідача до належної їй виробничої будівлі. У відзиві на позов відповідач просить суд визнати причини пропуску строку надання відзиву на позовну заяву у справі поважними, поновити відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, встановлений в ухвалі суду від 12.06.2023 року. Також просить зменшити на 90% при стягненні з відповідача по справі на користь позивача розмір пені у сумі 31 932,71 грн., розмір 3% річних у сумі 6 836,32 грн., розмір інфляційних втрат у сумі 38 270,65 грн.

Того ж дня, відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи №905/682/23 за правилами загального позовного провадження. У клопотанні відповідач також просить суд визнати причини пропуску строку звернення із клопотанням щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження поважними та поновити відповідачу строк для звернення із таким клопотанням.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 02.08.2023 поновив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Прийняв до розгляду поданий відповідачем відзив на позовну заяву. Здійснив перехід до розгляду справи № 905/682/22 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Призначив підготовче засідання на 23.08.2023 року о 12:30 год.

07.08.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду по справі №905/682/23 щодо сплати боргу за договором з дати винесення судом рішення на 12 місяців рівними частками.

11.08.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з наведеними у відзиві на позовну заяву доводами відповідача, вважає твердження необґрунтованими, такими, що не спростовують позовні вимоги. У відповіді на відзив позивач заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій. Також просить суд поновити строк для надання позивачем відповіді на відзив, з тих підстав, що відзив позивачем отримано 31.07.2023, що унеможливило в такі короткі строки вивчити аргументи та доводи відповідача по справі та не дозволило надати до суду відповідь на відзив, в строки визначені судом.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 18.08.2023 продовжив позивачу строк для подання відповіді на відзив до моменту її фактичного подання. Прийняв до розгляду подану позивачем відповідь на відзив.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 23.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відклав підготовче засідання на 03.10.2023 року о 12:00 год.

28.08.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить зменшити на 90% при стягненні з відповідача по справі на користь позивача розмір пені у сумі 31 932,71 грн, розмір 3% річних у сумі 6 836,32 грн, розмір інфляційних втрат у сумі 38 270,65 грн, враховуючи, що заборгованість із сплати основного боргу за Договором виникла внаслідок збройної агресії рф, яка почалася 24.02.2022, наслідком якої було введення воєнного стану та повне припинення доступу відповідача до належної їй виробничої будівлі, розташованої за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, Новосодівська площадка, 2 будівля 19, неможливість проживати за місцем реєстрації та фактичного проживання, неможливість здійснювати підприємницьку діяльність.

02.10.2023 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, в якому відповідач просить суд:

- закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, а в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення суми судового збору в цій частині позовних вимог, відмовити;

- витребувати до матеріалів справи для долучення в якості доказів - відповідь на звернення відповідача від 24.07.2023 року, яке отримане позивачем 09.08.2023 року;

- витребувати до матеріалів справи для долучення в якості доказів - відповідь на звернення відповідача від 07.08.2023 року до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, отримане 22.08.2023 року.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 03.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 18.10.2023 об 11:00 год.

16.10.2023 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, в якому відповідач зазначає, що враховуючи, що відповідач направила звернення 24.07.2023 на адресу позивача, яке отримано ним 09.08.2023, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, але до даного часу відповідач відповіді не отримала, представник відповідача направив адвокатський запит до позивача з метою отримати відповідь для долучення до матеріалів справи про наслідки розгляду звернення відповідача, а тому просить суд долучити до матеріалів справи копію адвокатського запиту з довідкою щодо направлення на електронну пошту позивача. Також відповідач просить суд клопотання в частині щодо витребування від Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької інформації про факт відсутності доступу ФОП Піддубної О.О. до належної їй виробничої будівлі керамічного цеху розташована за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, Новосодівська площадка, 2, будівля 19, яка зайнята, залишити без розгляду.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 18.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 25.10.2023 року о 11:00 год.

24.10.2023 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до винесення Великою Палатою Верховного Суду постанови по справі № 911/1359/22.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 25.10.2023 зупинив провадження у справі № 905/682/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови у справі № 911/1359/22.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 21.08.2024 поновив провадження у справі № 905/682/23, призначив підготовче засідання на 03.09.2024 о 12:00 год.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 03.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 18.09.2024.

17.09.2024 через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача, в якій останній просить суд клопотання від 02.10.2023 року в частині витребування інформації від Слов`янської МВА залишити без розгляду, а також долучити до матеріалів справи як доказ пошкодження квартири належної відповідачу реєстрацію на порталі Дія повідомлення про пошкодження квартири відповідача під час ракетного обстрілу в 2022 році після початку збройної агресії РФ, в іншій частині клопотання підтримує у повному обсязі.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 18.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, залишив клопотання відповідача про витребування доказів від 02.10.2023 без розгляду в частині витребування доказів від Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області та відмовив в задоволенні клопотання про витребування відповіді на звернення відповідача від 24.07.2023, яке отримано позивачем 09.08.2023, оскільки з`ясовано що фактично такої відповіді не існує.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 18.09.2024 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.10.2024 року о 14:00 год.

Позивач у судовому засіданні підтвердив оплату відповідачем суми основного боргу, просив суд задовольнити позов в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що прострочення виконання зобов`язання відбулося у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин через воєнну агресію РФ. Вказав, що суму основного боргу було сплачено відповідачем. Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат вказував, що такі нарахування здійснені безпідставно, а відповідач звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання через настання обставин непереборної сили. Щодо клопотань відповідача про розстрочення виконання рішення суду щодо сплати боргу та зменшення на 90 % пені, 3 % річних та інфляційних втрат зазначив, що вони на теперішній час є не актуальними, вказані вимоги не визнаються відповідачем у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 01.07.2020 між ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" (постачальник) та Піддубною Оленою Олегівною (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 325100 (далі - договір), відповідно до умов якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком до цього Договору.

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 2.1 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору.

Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Відповідно до пункту 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

За умовами п. 5.7 договору оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п. 13.1 Договору).

Відповідач приєднався до умов договору на підставі поданої заяви-приєднання від 01.07.2020 (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції "Індивідуальна (строкова)", яка є додатком 2 до договору.

Відповідно до п. 5.1 Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється :

- 100% вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати початку розрахункового періоду;

- остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від дати отримання рахунку від постачальника.

Пунктом 6.3 комерційної пропозиції погоджено, що рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, наступного робочого дня після закінчення розрахункового періоду (при умові отримання постачальником даних про обсяги споживання від споживача чи адміністратора комерційного обліку). У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1. Комерційної пропозиції.

Акт прийняття-передавання оформлюється постачальником у день формування рахунку за фактично спожиту електричну енергію або за вимогою споживача (п. 6.5 Комерційної пропозиції).

За умовами п. 7.1 Комерційної пропозиції у разі, якщо споживач порушив терміни (строки) оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати (датою оплати вважається день зарахування коштів на рахунок постачальника), та 3% річних від суми боргу. На суму заборгованості нараховуються інфляційні втрати за весь період прострочення. Санкції сплачуються споживачем на розрахунковий рахунок для оплати пені.

Відповідно до п. 9.1 Комерційної пропозиції договір на умовах даної Комерційної пропозиції починає діяти з першого дня розрахункового періоду липня 2020 року, але не раніше дати підписання цієї Комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 12 календарних місяців, діє до 30 червня 2021р. та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо постачальник не відмовиться від його пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов п.5.1. цієї Комерційної пропозиції.

Згідно з п. 10.2 Комерційної пропозиції у разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов Договору умовам, викладеним в цій Комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї Комерційної пропозиції.

З огляду на те, що доказів припинення дії договору сторонами не надано, суд дійшов висновку, що термін дії договору продовжувався кожен наступний період та був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

На виконання вказаних умов договору позивачем здійснювалось постачання електричної енергії у період лютий - квітень 2022 року на загальну суму 377 193,57 грн, на підтвердження чого до позовної заяви додані акти про прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії):

- за лютий 2022 року на суму 265 581,86 грн у кількості 55542кВтгод,

- за березень 2022 року на суму 73 548,95 грн у кількості 12767кВтгод,

- за квітень 2022 року на суму 38 062,76 грн у кількості 6874кВтгод.

Вказані акти підписані лише позивачем.

Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки за спожиту електричну енергію: за лютий 2022 року від 07.03.2022 на суму 265 581,86 грн, за березень 2022 року від 09.04.2022 на суму 73 548,95 грн, за квітень 2022 року від 08.05.2022 на суму 38 062,76 грн.

Пунктом 10.6 Комерційної пропозиції сторони погодили, що постачальник інформує споживача про будь-яку зміну умов Договору, та/або надає іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін та/або може бути використаною для споживача, шляхом направлення відповідної інформації одним із наступних способів: через особистий кабінет, на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет, засобами електронного зв`язку на електронну адресу вказану споживачем, смс-повідомленням, на номер наданий споживачем, за допомогою чат-програм, в місцях обслуговування клієнтів, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані Акти та рахунки були направлені споживачу на його юридичну адресу, відомості щодо якої внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується списком згрупованих відправлень та службовим чеком.

Відповідач в порушення умов договору та Комерційної пропозиції до нього своїх зобов`язань по оплаті фактично отриманої та спожитої за заявлений період електричної енергії виконав частково, внаслідок чого станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 325100 від 01.07.2020 за вказаний період склала 192 945,86 грн. Як вказує позивач в позовній заяві, несплаченими залишились частина нарахувань за розрахунковий період лютий 2022 року в сумі 111 034,15 грн, нарахування за розрахунковий період березень 2022 року в сумі 73 548,95 грн та частина нарахувань за розрахунковий період квітень 2022 року в сумі 8 362,76 грн.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 192 945,86грн та нарахованих на неї сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з вищевказаного договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

У відповідності до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Підпунктами 4.3, 4.12 п.4 Правил РРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

Розділом 3 комерційної пропозиції до договору та в заяві-приєднанні визначено, що ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" є оператором системи розподілу (передачі).

Листом від 28.04.2023 № 08-24/532 ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі " на запит позивача підтвердило, що фактичний обсяг споживання у період з лютого 2022 року по квітень 2022 року споживачем ФОП Піддубною О.О., які покладені на ТОВ "Донецькі енергетичні послуги": за лютий 2022 року - 55542 кВт*год, березень 2022 року - 12767 кВт*год, квітень 2022 року - 6874 кВт*год. Лист підписано кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підпис перевірено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 03.05.2023.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії в лютому 2022 року в обсязі 55542 кВт*год, в березні 2022 року в обсязі 12767 кВт*год та в квітні 2022 року в обсязі 16874кВт*год підтверджено матеріалами справи.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з пунктом 5.1 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від дати отримання рахунку від постачальника.

У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1. Комерційної пропозиції (п. 6.3 Комерційної пропозиції).

Виходячи з умов договору та комерційної пропозиції, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію повинен був здійснений: за лютий 2022 року - не пізніше 07.03.2022, за березень 2022 року - не пізніше 07.04.2022, за квітень 2022 року - не пізніше 06.05.2022.

Суд зазначає, що відповідач не спростовував та визнавав обсяги спожитої електроенергії за період лютий - квітень 2022 року в розмірах, визначених позивачем, факт наявності заборгованості в сумі 192 945,86 грн за спожиту в лютому-квітні 2022 року електричну енергію визнаний відповідачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 192 945,86 грн.

В той же час, суд встановив, що після подання позову до суду (позов подано до суду 02.06.2023) відповідач здійснив оплату заборгованості в сумі 192 945,86 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 7 від 26.09.2023, наданої до матеріалів справи, надходження коштів підтверджено позивачем.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в частині стягнення основного боргу в сумі 192 945,86 грн (за спожиту електроенергію в лютому-квітні 2022 року) в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи у зв`язку з оплатою відповідачем боргу в відповідному розмірі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення основного боргу в сумі 192 945,86 грн, оскільки заборгованість в цій частині сплачена та спір в цій частині припинив існування після подачі позову, під час розгляду справи судом.

Позивач також просить також стягнути з відповідача пеню в сумі 31 932,71 грн.

За умовами пункту 5.8 договору споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, якщо інше не встановлено в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору.

За умовами п. 7.1 Комерційної пропозиції у разі, якщо споживач порушив терміни (строки) оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати (датою оплати вважається день зарахування коштів на рахунок постачальника).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На даний час Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Так, 25.02.2022 НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" № 332, яку Постановою НКРЕКП від 27.02.2022 № 333 доповнено пунктами 3-5, зокрема пунктом 5 рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

В подальшому до постанови НКРЕКП № 332 вносились зміни та доповнення, зокрема, постановою від 26.04.2022 № 413 пункти 1-12 змінено пунктом 1, зміст якого змінено та доповнено підпунктом 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Спірні господарські правовідносини склалися відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд зазначає про те, що питання щодо обов`язковості застосування учасниками ринку електричної енергії положень п.п. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" - було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при розгляді справи № 911/1359/22.

За висновком Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 - приписи підпункту 16 пункту 1 вищенаведеної Постанови №332 щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії - є обов`язковими, оскільки Регулятор визначив таку модель поведінки у чітко визначений період.

Як вбачається з наданого розрахунку, позивачем здійснено нарахування пені за період з 01.06.2022 по 15.09.2022 на суму заборгованості в розмірі 111 034,15 грн, за період з 01.06.2022 по 15.10.2022 на суму заборгованості в розмірі 73 548,95, за період з 01.06.2022 по 07.06.2022 на суму заборгованості у розмірі 38 062,76 грн та за період з 08.06.2022 по 16.11.2022 на суму заборгованості у розмірі 8 362,76 грн, тобто після набрання чинності змін до відповідної постанови у вигляді набрання чинності відповідного пункту.

Враховуючи викладене, а також приписи п.п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (в редакції постанови, чинній на момент спірних правовідносин), яка є обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені в сумі 31 932,71 грн, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляє.

Як вбачається з позовної заяви, позивач також просить стягнути 3% річних у сумі 6 836,32 грн та інфляційні втрати в сумі 38 270,65 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого розрахунку вбачається, що нарахування 3% річних позивачем здійснено за період з 16.03.2022 по 17.03.2022 на суму заборгованості в розмірі 130 034,15 грн, за період з 18.03.2022 по 31.05.2023 на суму заборгованості в розмірі 111 034,15 грн, за період з 16.04.2022 по 31.05.2023 на суму заборгованості в розмірі 73 548,95 грн, за період з 17.05.2022 по 07.06.2022 на суму заборгованості в розмірі 38 062,76 грн та за період з 08.06.2022 по 31.05.2023 на суму заборгованості в розмірі 8 362,76 грн.

Суд зазначає, що нарахування 3% річних здійснено позивачем на суми заборгованості з урахуванням часткових сплат, які були здійснені несвоєчасно, що не спростовувалось відповідачем.

Нарахування інфляційних втрат позивачем здійснено за період з 01.04.2022 по 30.04.2023 на суму заборгованості в розмірі 111 034,15 грн, за період з 01.05.2022 по 30.04.2023 на суму заборгованості в розмірі 73 548,95 грн та за період з 01.06.2022 по 30.04.2023 на суму заборгованості в розмірі 8 362,76 грн.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних у загальній сумі 6 836,32 грн та інфляційних втрат у загальній сумі 38 270,65 грн за заявлені позивачем періоди прострочення та суми заборгованості, суд встановив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про необґрунтованість нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат через звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань у зв`язку з настанням обставин непереборної сили.

Згідно з ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язанням (неналежне виконання).

З частин 1, 2 ст. 614 ЦК вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень абз. 1 ч. 1 ст. 617 ЦК та ст. 218 ГК підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з цим ч. 2 ст. 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені ч.2 ст.625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

Суд звертає увагу відповідача на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч.2 ст. 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст. 611 ЦК України та ст. 217 ГК України. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Суд також зазначає, що діюче законодавство не передбачає можливості зменшення розміру інфляційних втрат, а проценти річних нараховані позивачем у мінімальному розмірі, який встановлений законом, а тому також не підлягають зменшенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у загальній сумі 6 836,32 грн та інфляційних втрат у сумі 38 270,65 грн підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду щодо сплати боргу та клопотання про зменшення на 90 % пені, 3 % річних та інфляційних втрат не розглядаються та не вирішуються судом, оскільки представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вони на теперішній час є не актуальними для відповідача, на даний час не заявляються відповідачем через невизнання позовних вимог у повному обсязі.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та те, що суму основного боргу сплачено відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати позивача щодо сплати судового збору за позовні вимоги як в частині основного боргу, так і в частині позовних вимог, які задоволені судом. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 856,63 грн з урахуванням пониженого коефіцієнту у зв`язку з подачею позовної заяви через систему "Електронний суд".

Суд зазначає, що станом на дату постановлення рішення суду згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змінена адреса місця реєстрації позивача, а саме на 49001, місто Дніпро, вул. Січових Стрільців, будинок 4 Д, яка і буде зазначена судом.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 185, 191, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 905/682/23 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу за лютий-квітень 2022 року в сумі 192 945,86 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Піддубної Олени Олегівни ( АДРЕСА_1 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, місто Дніпро, вул. Січових Стрільців, будинок 4 Д, код 42086719) 3% річних у сумі 6 836,32 грн, інфляційні втрати в сумі 38 270,65 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 856,63 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя Т. О. Лобода