ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/924/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, Г.І. Діброви,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 (суддя М.В.Мавродієва, м. Миколаїв, повний текст складено 12.08.2024) про відмову у виправленні арифметичних помилок у рішенні

у справі №915/924/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн»

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 879103,15 грн,

В С Т А Н О В И В :

Коротка історія справи

Товариством з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» пред`явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» грошових коштів у загальній сумі 817722,18 грн, із яких: 723762 грн - основного боргу; 7495,40 грн - 3 % річних; 723,77 грн - інфляційних втрат та 85741,01 грн - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» зобов`язань за укладеним з позивачем договором від 29.12.2016 № 17/03 оренди нежитлових приміщень, з урахуванням додаткових угод до нього, а саме, зобов`язань щодо сплати орендних платежів до кінця поточного року, в якому відбулося припинення договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем здійснені нарахування в порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а також нараховано пеню відповідно до пункту 3.4. договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.08.2018 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

17.09.2018 до місцевого господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» виклало вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» грошових коштів у загальній сумі 838284,96 грн, із яких: 723762 грн - основного боргу; 9101,56 грн - 3 % річних; 723,77 грн - інфляційних втрат та 104697,63 грн - пені.

22.10.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» виклало вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» грошових коштів у загальній сумі 879103,15 грн, із яких: 723762 грн -основного боргу; 11183,61 грн - 3 % річних; 14475,25 грн - інфляційних втрат та 129682,29 грн - пені.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» грошові кошти у загальній сумі 79492,86 грн, із яких: 72376,20 грн ? основного боргу, 7116,66 грн ? пені, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1192,27 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

14.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про виправлення арифметичних помилок у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18.

Позивач, з врахуванням уточнень та доповнень до заяви про виправлення арифметичних помилок у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18, зазначав, що при ухваленні вказаного рішення не було враховано заяву позивача про збільшення позовних вимог б/н від 22.10.2018, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» грошові кошти у загальній сумі 879103,15 грн, із яких: 723762,0 грн - основного боргу; 11183,61 грн - 3 % річних за прострочення з 18.04.2018 по 22.10.2018; 14475,25 грн - інфляційних втрат за прострочення з квітня 2018 року по вересень 2018 року; 129682,29 грн - пені за період прострочення з 18.04.2018 по 22.10.2018.

Крім того, у клопотанні та додаткових поясненнях позивач просив суд не тільки виправити арифметичні помилки, які, на його думку, були допущені у рішенні суду від 20.07.2023, а ще стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень №17/03 від 29.12.2016 в розмірі 1417407,22 грн, яка складається з: 732988,80 грн - основної заборгованості; 553686,82 грн - інфляційних втрат за прострочення з 30.03.2018 по 20.07.2024; 137089,54 грн - 3% річних за прострочення з 30.03.2018 по 20.07.2024.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» про виправлення арифметичних помилок у рішенні суду від 20.07.2023 у справі №915/924/18.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у своїй заяві про виправлення арифметичних помилок фактично просить суд здійснити повний перерахунок сум, стягнутих судом, і така вимога за своєю суттю не є опискою чи арифметичною помилкою, допущеною у рішенні, та призведе до зміни суті рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18 зі зміною розміру присуджених до стягнення сум, в тому числі судових витрат, що є неприпустимим.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18 прийнято без врахування вимог статей 599, 625 Цивільного кодексу України, а також положень Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права». Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції невірно здійснено перерахунок суми, що підлягає стягненню з позивача, за допомогою програми IpLex.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу зареєстровано судом апеляційної інстанції 27.08.2024 за вх.№3280/24.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, Г.І. Діброви.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 про відмову у виправленні арифметичних помилок у рішенні у справі №915/924/18 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати копії матеріалів справи №915/924/18, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 16.09.2024 2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 про відмову у виправленні арифметичних помилок у рішенні у справі №915/924/18 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

З огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» оскаржується ухвала про відмову у внесенні виправлень у рішення (пункт 18 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України), розгляд апеляційної скарги вказаною ухвалою суду від 16.09.2024 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, зазначеною ухвалою суду від 16.09.2024 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» строк до 02.10.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

02.10.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» - адвокатом Антоновим Кирилом Олександровичем через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№3280/24/Д1 від 03.10.2024).

Стосовно наданого відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною п`ятою статті 42 Господарського процесуального кодексу України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За приписами частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі Положення про ЄСІТС), яке визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів).

Згідно із пунктом 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.

Абзацом 1 пункту 9 Положення про ЄСІТС визначено, що процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Пунктом 24 Положення про ЄСІТС визначено, що підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до пункту 5.4. Положення про ЄСІТС електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, який містить обов`язкові реквізити документа, правовий статус якого засвідчено кваліфікованим електронним підписом автора.

Згідно із пунктом 27 частини першої Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (пункт 16 Положення про ЄСІТС).

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС (пункт 26 Положення про ЄСІТС).

Відповідно до пункту 27 Положення про ЄСІТС до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (частина четверта статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина восьма статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина дев`ята статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Поняття ордеру визначено у частині другій статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12.04.2019 №41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення №41).

Пунктом 2 Положення №41 передбачено, що ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Згідно з пунктом 4 Положення № 41 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Імперативними приписами підпунктів 12.10., 12.11. пункту 12 Положення №41 визначено, що ордер повинен містити: підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»).

Згідно з пунктом 11 Положення №41 ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Колегією суддів встановлено, що до відзиву на апеляційну скаргу, поданого адвокатом Антоновим Кирилом Олександровичем через систему «Електронний суд», на підтвердження повноважень поіменованої особи додано копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1716836, який видано адвокатом 02.10.2024.

Зі змісту наданого адвокатом ордера вбачається, що він не містить власноручного підпису адвоката Антонова Кирила Олександровича у графі «Адвокат», що свідчить про відсутність у нього обов`язкових реквізитів, визначених Положенням №41.

Апеляційний суд зазначає, що поданий представником позивача ордер не є сформованим електронним ордером через модуль у підсистемі «Електронний суд» у встановленій адміністратором формі, а є додатком до відзиву на апеляційну скаргу, а тому має містити обов`язкові реквізити, визначені Положенням №41.

Апеляційний суд зауважує, що згенерований через «Особистий кабінет адвоката» на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України ордер має містити обов`язкові реквізити, визначені Положенням №41. У випадку автоматичного незаповнення при генерації деяких реквізитів, такі заповнюються адвокатом самостійно.

Накладення адвокатом електронного підпису на копію ордера не свідчить про дотримання вимог щодо його змісту, в розумінні Положення №41, а лише засвідчує правовий статус електронної копії документа.

З огляду на те, що в ордері відсутній такий обов`язковий реквізит, як підпис адвоката, та беручи до уваги наведені вище норми, апеляційний суд дійшов висновку, що наданий представником позивача документ не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» в апеляційному суді.

Апеляційний суд бере до уваги, що поданий представником позивача ордер сформований в особистому кабінеті адвоката. Водночас, в особистому кабінеті генерується лише бланк ордера затвердженої типової форми, однак графа «Адвокат» заповнюється адвокатом самостійно шляхом накладення власноручного підпису.

Правова позиція, щодо того, що обов`язковим реквізитом ордеру є власноручний підпис адвоката (у графі «Адвокат») висловлена в ухвалах Верховного Суду від 07.04.2023 у справі №260/392/23,від 26.01.2023 у справі №450/605/22, від 07.02.2023 у справі №466/77/22, якими закрито касаційне провадження, а також в постановах Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №450/569/22, від 07.02.2023 у справі №466/487/22, від 27.05.2024 у справі №260/7314/23.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16, від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 56 Господарського процесуального кодексу України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення відзиву на апеляційну скаргу (вх.№3280/24/Д1 від 03.10.2024) без розгляду.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала справа №915/924/18.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у вказаній справі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Залів Шіп Дизайн» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» грошові кошти у загальній сумі 79492,86 грн, із яких 72376,20 грн - основного боргу, 7116,66 грн - пені, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1192,27 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

14.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про виправлення арифметичних помилок у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 243 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки

Положення статті 243 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.

Отже, з метою оперативного та дієвого усунення помилок технічного (неюридичного, непроцесуального) характеру в судовому рішенні судами застосовується інструмент виправлення описок (помилок правопису, які впливають на зміст чи порядок виконання судового рішення) і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні (переважно щодо здійснення розрахунків у контексті задоволення позовних вимог фінансового характеру).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 904/4790/21.

При цьому, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст, суть судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння).

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач фактично не погоджується із розрахунками суми основної заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та пені, стягнутих Господарським судом Миколаївської області у рішенні від 20.07.2023 у справі №915/924/18, що мало бути підставою для оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області в апеляційному порядку. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих ним за нові періоди (що не входили до предмету розгляду у даній справі на час прийняття рішення), то ці вимоги мають бути предметом окремого позову.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції правильно встановлено, що заява відповідача про виправлення арифметичних помилок в судовому рішенні за своєю суттю є такою, що спрямована на зміну суті судового рішення, що є неприпустимим.

З огляду на зазначене, а також з урахуванням положень статті 243 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про виправлення арифметичних помилок в судовому рішенні від 20.07.2023 у справі №915/924/18.

Звертаючись із апеляційною скаргою апелянтом не наведено жодних аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування вищевикладених висновків суду першої інстанції, усі твердження, викладені в апеляційній скарзі, стосуються лише незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції, які містяться у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2023 у справі №915/924/18, та не спростовують обставин, на які послався суд першої інстанції в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 про відмову у виправленні арифметичних помилок у рішенні у справі №915/924/18.

Висновки суду апеляційної інстанції

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

Таким чином, колегія суддів залишає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 у справі №915/924/18 - без змін.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІСО-Ойл» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 про відмову у виправленні арифметичних помилок у рішенні у справі №915/924/18 без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Відповідно до статті 284, пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийнятті і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Текст постанови складено 09.10.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя Г.І. Діброва