ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"17" жовтня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/861/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Дмитро Євгенович, розглянувши заяву від 15.10.2024 Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМО" 168 760,20 грн заборгованості за поставлений товар відповідно до договору купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-11821-6 від 07.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "ЛІСИ УКРАЇНИ" в особі філії "Берегівське лісове господарство" звернулось до Господарського суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМО" заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-11821-6 від 07.03.2024 в розмірі 168 760,20 грн, з яких 152 474,66 грн заборгованості за поставлений товар, 1 353,47 грн 3% річних, 3 201,97 грн інфляційних втрат та 11 730,10 грн пені.

Дослідивши матеріали заяви від 15.10.2024 про видачу судового наказу про стягнення з боржника 11 730,10 грн пені, суд дійшов висновку про відмову у його видачі в цій частині з огляду на наведене нижче.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України (далі ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже згідно з нормами статті 230 ГК України вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а сама пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання відповідно до статті 549 ЦК України та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Заявлена заявником до стягнення пеня в сумі 11 730,10 грн є штрафною санкцією в розумінні приписів частини 1 статті 230 ГК України, а отже за своєю правовою природою не входить до складу грошової заборгованості за договором (не є основним зобов`язанням), тобто вимога заявника в цій частині не відповідає частині 1 статті 148 ГПК України.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами частин 2, 3 статті 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки вимога про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором має розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав та періодів таких нарахувань, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у видачі судового наказу згідно з поданою Державним спеціалізованим господарським підприємством "ЛІСИ УКРАЇНИ" заявою в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМО" 11 730,10 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Частиною 2 статті 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "ЛІСИ УКРАЇНИ" у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМО" 11 730,10 грн пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-11821-6 від 07.03.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Д. Є. Мірошниченко