ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Київ

cправа № 911/1119/22 (911/3447/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:

скаржника (відповідача 2) - адвоката Гудзій С. М.,

позивача -ТОВ "Аграрний альянс" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Петросяна А.С.,

третьої особи ТОВ "Райз Північ" - адвоката Войцехівського О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 31.07.2024

у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О. (головуючого), Поліщука В.Ю., Тищенко О.В.

та на рішення Господарського суду Київської області

від 19.04.2024

у складі судді : Янюк О.С.

у справі № 911/1119/22 (911/3447/23)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний альянс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край"

про визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів

у межах справи № 911/1119/22

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний альянс",-

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/1119/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БАСФ Т.О.В. " до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" про банкрутство.

2. 14.11.2023 до Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний альянс" в особі ліквідатора Петросяна Армана Саркісовича із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №11АА/А від 15.01.2020, укладеного між відповідачами та ТОВ "Аграрний альянс"; стягнути з ТОВ "Агро-Край" на користь позивача заборгованість за договором поставки товару №АА-00044 від 13.05.2019 у розмірі 972 336,84грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у цій справі позовну заяву ТОВ "Аграрний альянс" в особі ліквідатора Петросяна А.С. задоволено; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за №11АА/А від 15.01.2020, укладений між ТОВ "Август-Україна", ТОВ "Агро-Край" та ТОВ "Аграрний альянс"; стягнуто з ТОВ "Агро-Край" на користь ТОВ "Аграрний альянс" заборгованість у розмірі 972 336,84 грн, судовий збір у розмірі 17 269,05 грн; стягнуто з ТОВ "Август-Україна" на користь ТОВ "Аграрний альянс" судовий збір у розмірі 2 684 грн.

4. Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду, ТОВ "Агро-Край" звернулось до Північного апеляційного господарського з апеляційною скаргою.

5. Також, не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ "Райз Північ" звернулось до Північного апеляційного господарського з апеляційною скаргою.

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 апеляційні скарги ТОВ "Агро-Край" і ТОВ "Райз Північ" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 - без змін.

Рух касаційної скарги

7. 16.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23), яка сформована в системі "Електронний суд" 16.08.2024.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Картере В.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024.

9. Касаційна скарга ТОВ "Агро-Край" містить клопотання про зупинення дії постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23).

10. Ухвалою Верховного Суду від 04.09.2024 відкрито касаційне провадження у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) за касаційною скаргою ТОВ "Агро-Край" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024; призначити розгляд касаційної скарги на 01.10.2024 року о 10:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330; у задоволенні клопотання ТОВ "Агро-Край" про зупинення дії постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) відмовлено.

11. Ухвалою від 24.09.2024 задоволено заяву ТОВ "Агро - Край" про участь його представника - адвоката Гузій Сергія Михайловича у судовому засіданні 01.10.2024 року о 10:15 год. у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задовольнити.

12. Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 30.09.2024 № 32.2-01/2320, у зв`язку з відпусткою судді Картере В.І., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1119/22 (911/3447/23).

13. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 для розгляду касаційної скарги ТОВ "Агро-Край" визначено колегію суддів у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В. Г.

14. Ухвалою від 30.09.2024 прийнято касаційну скаргу ТОВ "Агро-Край" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В. Г., до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

15. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "Агро-Край" подано касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції від 19.04.2024 та постанову суду апеляційної інстанції від 31.07.2024 повністю і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

16. Аргументи касаційної скарги полягають у наступному.

16.1. Оспорюваний правочин не є фраудаторними, тобто вчиненими на шкоду кредитору.

16.2. Позивач не довів (не надав жодного доказу), що боржник вчиняв дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання перед іншими кредиторами, або ж діяв очевидно недобросовісно і зловживав правами.

16.3. Оспорюваний правочин був економічно обґрунтованим та має місце чітка послідовність юридичних фактів.

16.4. Судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 04.07.2019 у справі № 908/1932/18, від 14.12.2018 у справі № 914/809/18, від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19 (щодо оцінки доказів).

16.5. ТОВ "Аграрний Альянс" ні з ТОВ "Агро-Край", ні з ТОВ "Август-Україна" не є єдиним економічним суб`єктом господарювання (в розумінні ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), не є пов`язаними відносинами контролю (в розумінні ст. І Закону України "Про захист економічної конкуренції") і не є афілійованими особами (в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства"), а також не є пов`язаними особами (в розумінні пп. 14.1.159 п. 1 ст. 159 ПК України), оскільки не входять до складу групи суб`єктів господарювання, в якій один або декілька з них здійснюють контроль над іншими, чи перебувають під контролем одного кінцевого бенефіціарного власника (контролера).

16.6. За передане право вимоги до боржника за Договором поставки новий кредитор сплачує первісному кредитору суму в розмірі 972 336,84 грн шляхом перерахуванням відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок нового кредитора протягом 15 банківських днів з моменту здійснення боржником розрахунку перед новим кредитором. Підставою для платежу є даний договір (п. 2.1. Договору №11АА/А)

16.7. На момент проголошення рішення суду першої інстанції була відсутня будь-яка заборгованість ТОВ "Агро-Край" перед ТОВ "Аграрний Альянс" та заборгованість ТОВ "Агро-Край" перед ТОВ "Август-Україна". Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази (докази долучено до відзиву на позовну заяву від 28.12.2023, сформованого в системі "Електронний суд", які мали фундаментальне значення для правильного вирішення спору в даній справі. Не враховано баланс інтересів усіх учасників які приймали участь в зарахуванні зустрічних вимог один до одного.

16.8. ТОВ "Агро-Край" вважає, що з метою об`єктивного, неупередженого, справедливого розгляду справи, необхідно було б витребувати докази сплати заборгованості на виконання пункту 2.1 договору про відступлення права вимоги за №11АА/А від 15.01.2020 у ТОВ "Август-Україна" та ТОВ "Аграрний Альянс" в особі ліквідатора Петросяна Армана Саркісовича. Однак, апеляційним судом вказане клопотання відхилено, що порушенням статей 7, 13 та 267 ГПК України.

16.9. Арбітражний керуючий звернувся з позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 11АА/А укладено 15.01.2020 та стягнення грошових коштів в сумі 972 336,84 грн. поза межами строку позовної давності. Оскільки справа в суді першої інстанції здійснювалася без участі учасників справи та порушено принцип змагальності сторін у справі, вказане клопотання заявлено в суді апеляційної інстанції.

17. У судовому засіданні 01.10.2024 представник скаржника підтримав касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

18. Ліквідатором ТОВ "Аграрний Альянс" подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення- без змін.

19. У судовому засіданні 01.10.2024 представник третьої особи підтримав касаційну скаргу; позивач (ліквідатор) заперечив проти касаційної скарги.

Позиція Верховного Суду

20. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

21. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

22. В межах справи про банкрутство ТОВ "Аграрний альянс" розглядається позовна заява ТОВ "Аграрний альянс" в особі ліквідатора Петросяна А. С. до ТОВ "Август-Україна" та ТОВ "Агро-Край" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №11АА/А від 15.01.2020, укладеного між відповідачами та ТОВ "Аграрний альянс" та стягнення з ТОВ "Агро-Край" на користь позивача заборгованість за договором поставки товару №АА-00044 від 13.05.2019 у розмірі 972 336,84грн.

23. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій.

23.1. 13.05.2019 між ТОВ «Аграрний альянс» (постачальник) та ТОВ «Агро-Край» (покупець) укладено договір поставки товару №АА-00044 (далі - Договір поставки), відповідно, за умовами якого сторони погодили наступне:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а саме: засоби захисту рослин, а покупець зобов`язується прийняти товар належної якості та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах договору (п. 1.1 Договору поставки);

- загальна ціна цього договору визначається сукупністю вартості прийнятого покупцем товару протягом терміну дії цього договору (п. 2.4 Договору поставки);

- сторона не вправі передати цілком або частково свої права та/чи обов`язки за даним договором третім особам без письмової згоди іншої сторони (п. 10.3 Договору поставки);

- договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019, а в частині невиконаних зобов`язань, що виникли протягом строку дії договору до повного їх виконання (п. 11.2 Договору поставки).

23.2. 25.07.2019 між ТОВ «Аграрний альянс» (заставодержатель) та ТОВ «Агро-Край» (заставодавець) укладено Договір застави майбутнього врожаю (далі -Договір застави), відповідно до п. 1.1 якого, зокрема, в силу цього договору заставодавець з метою забезпечення в повному обсязі виконання грошових зобов`язань ТОВ «Агро-Край» перед заставодержателем по Договору поставки, передає заставодержателю, а заставодержатель приймає таке майно: майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем у 2019 році у кількості 232,0тонн на земельних ділянках площею 29,0га з врожайністю 8,0т/га за ціною 4 900,00грн/т, загальною вартістю 1 136 800,00грн. Сторони оцінюють предмет застави у 1 136 800,00грн (п. 1.2 Договору застави). Цей договір діє з моменту його нотаріального посвідчення і до повного виконання боржником зобов`язань за Договором поставки (п. 4.2 Договору застави).

23.3. Договір застави посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., про що міститься відповідна відмітка на вказаному правочині.

23.4. 15.01.2020 між ТОВ «Август-Україна (новий кредитор), ТОВ «Аграрний альянс» (первісний кредитор) та ТОВ «Агро-Край» (боржник) укладено Договір про відступлення права вимоги №11АА/А (далі - Договір №11АА/А) відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги заборгованості до боржника, яке виникло на підставі Договору поставки, який укладений між первісним кредитором та боржником, а новий кредитор приймає право вимоги боргу належне первісному кредитору за Договором поставки.

23.5. Відповідно до п. 1.2 Договору №11АА/А, зокрема, під боргом сторони розуміють сплату грошових коштів в розмірі 972 336,84грн, та що складається з: суми за поставлений товар за Договором поставки 865 333,44 грн; суми відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих на умовах Договору поставки 107 003,40грн.

23.6. За передане право вимоги до боржника за Договором поставки новий кредитор сплачує первісному кредитору суму в розмірі 972 336,84грн шляхом перерахуванням відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок нового кредитора протягом 15 банківських днів з моменту здійснення боржником розрахунку перед новим кредитором. Підставою для платежу є даний договір (п. 2.1. Договору №11АА/А).

23.7. Згідно п. 2.4 Договору №11АА/А, зокрема, боржник повинен сплатити борг в сумі 972 336,84грн право вимоги щодо якого відступається за даним договором, на користь нового кредитора згідно наступного графіку платежів: сума грошових коштів у розмірі 324 112,28грн сплачується не пізніше 24.01.2020 (включно); сума грошових коштів в розмірі 324 112,28грн сплачується не пізніше 31.01.2020 (включно); сума грошових коштів в розмірі 324 112,28грн сплачується не пізніше 07.02.2020 (включно).

23.8. Моментом переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є дата набрання чинності даного договору (п. 4.1. Договору №11АА/А). Укладення цього договору не має на меті отримання прибутку його сторонами або збереження реальної вартості фінансових активів. Відступлення права вимоги до боржника від первісного кредитора до нового кредитора відбувається без будь-яких дисконтів, премій і винагород (п. 4.7 Договору №11АА/А).

23.9. У п. 4.9 Договору №11АА/А сторони підтвердили, що з їх сторони не існує будь-яких обставин, у зв`язку із якими цей договір може бути визнаний недійсним або може бути невиконаний ними.

23.10. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного календарного року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором (п. 6.1 Договору №11АА/А).

23.11. Будь-яких інших доказів у розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України на підтвердження тих чи інших обставин у даній справі у встановленому порядку сторонами суду надано не було.

24. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

25. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ.

26. За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки, сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18).

27. Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011(913/45/20), від 16.11.2022 у справі № 44/38-б(910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).

28. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

29. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у ст. 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

30. Згідно з ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

31. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (ч. 2 ст. 42 КУзПБ).

32. Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

33. Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника (п. 25 постанови Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 906/43/22 (906/366/22)).

34. На відміну від вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, законодавство про банкрутство (ст. 42 КУзПБ) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними (зокрема, постанови Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 908/3549/16, від 04.04.2023 у справі № 906/43/22 (906/343/22), від 22.02.2024 у справі № 909/69/22 (909/118/23)).

35. Колегія суддів звертається до правових висновків викладених у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), які полягають у наступному.

36. Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

37. Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

38. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

39. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

40. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

41. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

42. У контексті цього спору, слід також звернути увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

43. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

44. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19 (902/1243/20)).

45. Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

46. У цій справі ліквідатор боржника доводив, що спірний договір про відступлення права вимоги №11АА/А від 15.01.2020 має бути визнаний недійсним на підставі ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ст.ст. 13, 216, 509, 526, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та вказує на те, що: ТОВ "Аграрний альянс" за наявності заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "БАСФ Т.О.В." (далі - ТОВ "БАСФ Т.О.В. ", ініціюючий кредитор) у "підозрілий період" укладено спірний договір; відповідні дії банкрута свідчать про відмову від власних майнових благ; відповідачем-2 не виконані грошові зобов`язання перед ТОВ "Аграрний альянс" за договором про поставку товару, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості на користь банкрута.

47. Як встановлено судами попередніх інстанцій, зі змісту п.п. 2.1, 2.4 Договору №11АА/А вбачається, що за відступлення права вимоги до боржника (ТОВ "Агро-Край) за Договором поставки новий кредитор (ТОВ "Август-Україна) сплачує первісному кредитору (ТОВ "Аграрний альянс") грошові кошти в розмірі 972 336,84 грн шляхом перерахуванням відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок нового кредитора (ТОВ "Август-Україна) протягом 15 банківських днів з моменту здійснення боржником розрахунку перед новим кредитором, тобто, до 15.02.2020 (включно).

48. Суди становили, що сторонами обрано спосіб розрахунку - у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, який належить ТОВ "Август-Україна". Отже, фактично за умовами Договору не передбачено отримання саме позивачем будь-яких коштів за відступлення права вимоги.

49. Судами також встановлено, що будь-яких доказів, у розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України на підтвердження здійснення оплати на підставі Договору №11АА/А відповідачем-1 саме на користь позивача, учасниками справи місцевому суду надано не було; такі докази в матеріалах справи відсутні.

50. З огляду на п.4.7 Договору №11АА/А, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що спірний правочин не має певної правової та фактичної мети.

51. Суди попередніх інстанцій також встановили, що Договір №11АА/А був укладений у "підозрілий період", оскільки провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аграрний альянс" було відкрито ухвалою місцевого суду від 05.09.2022, якою, серед іншого, визнано вимоги ТОВ "БАСФ Т.О.В." у загальному розмірі 60 270 800,00 грн. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що ці вимоги були підтверджені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 у справі №904/1907/20, яке набрало законної сили 16.02.2022.

52. Вказаним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 у справі №904/1907/20 були встановлені наступні обставини:

- 13.11.2017 між ТОВ "БАСФ Т.О.В" (постачальник) та Приватним підприємством "Фірма Бершадь Агроплюс" (в подальшому перейменоване на Приватне підприємство "Спец Біо Україна", далі - ПП "Спец Біо Україна", покупець) було укладено договір поставки №11112018;

- 18.02.2019 між ТОВ "БАСФ Т.О.В" та ТОВ "Аграрний Альянс" було укладено договір поруки №18/02-19, яким, зокрема, встановлено, що цим договором забезпечується виконання зобов`язання Приватним підприємством "Фірма Бершадь Агроплюс" перед ТОВ "БАСФ Т.О.В" за договором поставки №11112018 від 13.11.2017 у повному обсязі, але не більше ніж у розмірі 60 000 000 грн., включаючи ПДВ;

- за результатами вирішення вказаного спору, господарським судом Дніпропетровської області було солідарно стягнуто з ПП "Спец Біо Україна", ТОВ "Аграрний альянс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотовилтекс" на користь ТОВ "БАСФ Т.О.В", зокрема, суму основної заборгованості у розмірі 60 000 000,00 грн.

53. До того ж, наявність відповідної заборгованості банкрута перед кредитором стала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аграрний альянс".

54. Відтак, суди попередніх інстанцій встановили, що станом на момент укладення Договору №11АА/А, ТОВ "Аграрний альянс" був поручителем за зобов`язаннями ПП "Спец Біо Україна" перед ТОВ "БАСФ Т.О.В" на суму не більше 60 000 000 грн та був обізнаний про наявність у нього грошових зобов`язань перед ТОВ "БАСФ Т.О.В".

55. Разом з тим, у спірному договорі відсутні умови, які б передбачали отримання банкрутом грошових коштів за відступлене право вимоги на користь відповідача-1, що свідчить про допущення ТОВ "Аграрний альянс" зменшення своїх майнових активів.

56. З огляду на встановлені фактичні обставини у своїй сукупності, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання Договору №11АА/А недійсним на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

57. Відповідно до ч. 3 ст. 42 КУзПБ у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

58. Як встановлено судами попередніх інстанцій, у зв`язку з визнання недійсним спірного договору №11АА/А, право вимоги виконання ТОВ "Агро-Край" грошових зобов`язань за Договором поставки належить ТОВ "Аграрний альянс".

59. Як встановлено судами, між ТОВ "Аграрний альянс" та ТОВ "Агро-Край" був укладений договір, який за своєю правовою природою є договором поставки. Вказаний договір недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, в силу вимог статті 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

60. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

61. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

62. Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

63. Судами також встановлено, та не заперечується відповідачами, що позивач поставив на користь відповідача-2 товар на загальну суму 865 333,44 грн, проте, ТОВ "Агро-Край" свої грошові зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим ТОВ "Аграрний альянс" нарахував вказаній особі відсотки на суму 107 003,40 грн.

64. Крім того, вказаний розмір заборгованості був предметом спірного Договору №11АА/А, що додатково підтверджує наявне зобов`язання у ТОВ "Агро-Край" з оплати отриманого ними товару у зазначеному позивачем розмірі.

65. З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Агро-Край" на користь ТОВ "Аграрний альянс" заборгованості у розмірі 972 336,84 грн.

66. Доводи касаційної скарги зводяться до неналежного і неповного дослідження судами попередніх інстанцій доказів у справі та неврахування правових позицій Верховного Суду щодо дослідження доказів. Зокрема, скаржник зазначає (п.16.7. постанови), що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази (долучені до відзиву на позовну заяву від 28.12.2023, сформованого в системі "Електронний суд"), які мали фундаментальне значення для правильного вирішення спору в даній справі. Судом апеляційної інстанції в порушення вимог статей 7, 13, 267 ГПК України відхилено клопотання про витребування доказів сплати заборгованості.

67. Колегія суддів вважає вказані аргументи необгрунтованими з огляду на наступне.

67.1. Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

67.2. Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

67.3. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

67.4. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

67.5. Отже, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена учасником справи та належним чином обґрунтована. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

67.6. Відповідні висновки щодо розподілу тягаря доказування та добросовісності поведінки сторони/учасника при вчиненні процесуальної дії з надання доказів у господарському процесі, викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18, від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012 та від 16.07.2020 у справі № 908/2828/19, від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19 та від 12.01.2021 у справі № 924/1103/19.

67.7. Відповідно до частини третьої статті 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

67.8. При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (постанова Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 918/237/20).

67.9. Як вбачається з рішення суду першої інстанції та підтверджується матеріалами справи:

- 28.12.2023 через особистий кабінет в підсистемі "Електронний суд" відповідач-2 подав відзив від 28.12.2023 (№5883/23) на позовну заяву, в якому міститься клопотання про поновлення процесуального строку для подачі вказаної заяви по суті справи. З цього приводу суд зазначає наступне;

- ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.11.2023 доставлена до електронного кабінету ТОВ "Агро-Край" від 18.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а відтак, відповідач-2 мав право із урахуванням ч. 4 ст. 116 ГПК України подати відзив на позовну заяву до 04.12.2023 (включно).

- ТОВ "Агро-Край" у відзиві на позов не наведено будь-яких причин пропуску процесуального строку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання;

- за змістом п. 2 ч. 6 ст. 165 ГПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надсилання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу. Разом із цим, відповідач-2 вказані вимоги ГПК України не виконав та відповідні докази направлення відзиву іншим учасникам справи суду не надав;

- ураховуючи зазначене, вказаний відзив долучається до матеріалів справи, проте, не буде ураховуватись судом під час розгляду даної справи.

67.10. Як встановлено судом апеляційної інстанції, 25.07.2024 до апеляційного суду від ТОВ "Агро-Край" надійшло клопотання в якому Товариство просить суд витребувати у ліквідатора ТОВ "Аграрний альянс" Петросяна А.С. і ТОВ "Август-Україна" документи, з метою долучення доказів до матеріалів справи, вмотивоване тим, що у справі відсутня позиція відносно предмету спору ТОВ "Август-Україна", а позивачем не було додано доказів наявності заборгованості відповідачів перед позивачем.

67.11. Апеляційний суд відхилив вказане клопотання ТОВ "Агро-Край" про витребування доказів, як необґрунтоване, оскільки воно було подано з пропуском встановленого законом і судом строку для подання клопотань без клопотання про поновлення процесуальних строків на подання заяв та клопотань. Крім того суд зазначив, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для об`єктивного вирішення спору, а в даний час в Україні діє воєнний стан, що спонукає апеляційний суд до розгляду справ в стислі терміни.

67.12. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості як одні з основних засад судочинства.

67.13. Одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне стосовно опонента. Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).

67.14. Зважаючи на зазначені положення процесуального законодавства, а також сталу судову практику суду касаційної інстанції щодо застосування норм процесуального права (зокрема статей 80, 269 ГПК України стосовно установленого процесуальним законом порядку розподілу між сторонами обов`язків щодо доказування у межах здійснення судочинства у господарських судах, щодо меж прав суду та правил збирання доказів), враховуючи принципи змагальності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, принцип правової визначеності, а також беручи до уваги те, що відповідач-2 при поданні до суду першої інстанції відзиву (доказів), не навів, як то передбачено процесуальним законом, причин пропуску процесуального строку; а також при зверненні до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування доказів з пропуском встановленого законом і судом строку для подання клопотань, без клопотання про поновлення процесуальних строків на подання заяв та клопотань, суди попередніх інстанції керувались вимогами процесуального закону.

67.15. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

67.16. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

67.17. Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

67.18. Враховуючи наведене, реалізація своїх процесуальних прав, в цьому випадку, залежала виключно від волі самого скаржника. Відтак, аргументи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій статей 7, 13, 267 ГПК України не знайшли свого підтвердження.

68. Крім того, колегія суддів не вбачає відступу судами попередніх інстанцій від висновків, викладених у постановах Верховного Суду, наведених скаржником у п. 16.4. постанови.

69. Щодо аргументів скаржника про те, що: "справа в суді першої інстанції здійснювалася без участі учасників справи", відтак скаржником було заявлено клопотання про застосування позовної давності до суду апеляційної інстанції, оскільки на думку скаржника арбітражний керуючий звернувся з позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 11АА/А укладено 15.01.2020 та стягнення грошових коштів в сумі 972 336,84 грн поза межами строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

69.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок про те, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

69.2. Згідно вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.

69.3. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2024, на підставі ст.7 КУзПБ, зокрема, було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ "Аграрний альянс"; відкрито провадження у справі №911/1119/22 (911/3447/23) та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; установлено учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи.

69.4. Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього кодексу.

69.5. Згідно ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

69.6. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.11.2023 доставлена до електронного кабінету ТОВ "Агро-Край" від 18.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

69.7. Таким чином, суд апеляційної інстанції вправі був приймати до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач-2 у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву.

70. Решта аргументів наведених у касаційній скарзі, зокрема про те, що на момент проголошення рішення суду першої інстанції була відсутня будь-яка заборгованість ТОВ "Агро-Край" перед ТОВ "Аграрний Альянс" та заборгованість ТОВ "Агро-Край" перед ТОВ "Август-Україна", про погашення вказаної заборгованості; економічної обгрунтованості спірного правочину спрямовані на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

71. Разом з тим скаржником не спростовано встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо укладення спірного правочину у так званий "підозрілий період" та відсутність доказів отримання позивачем коштів за спірним правочином відступлення права вимоги, в порядку, передбаченому положенням статей 74, 76 - 77 ГПК України під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, підтверджує висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання договору недійсними на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

72. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

73. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

74. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

75. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України дійшла висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) прийняті відповідно до фактичних обставин справи, правильною кваліфікацією судами спірних правовідносини з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх зміни або скасування відсутні.

76. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2024 у справі № 911/1119/22 (911/3447/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Г. Пєсков