ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" жовтня 2024 р. Справа № 924/342/24

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши заяву про заміну стягувача у виконавчому листі у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач", м. Київ

до Теофіпольської селищної ради, смт Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 163 614,95 грн заборгованості, з яких 157 113,64 грн заборгованості за договором №230223ТСР від 28.02.2023 року та 6 501,31 грн заборгованості за договором №090122ТСР від 10.01.2022 року,

представники сторін та заявника: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2024 року частково задоволено позов у справі №924/342/24.

Додатковим рішенням від 19.06.2024 року частково задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

31.07.2024 року на адресу суду від ТОВ "Вольт Технологія" надійшла заява про заміну стягувача у виконавчому листі від 25.06.2024 року з ТОВ "Вольт Постач" на ТОВ "Вольт Технологія".

Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкладено розгляд заяви про заміну стягувача у виконавчому листі у справі №924/342/24 до повернення матеріалів справи № 924/342/24 до Господарського суду Хмельницької області з суду апеляційної інстанції.

07.10.2024 року матеріали справи №924/342/24 повернулись до Господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 08.10.2024 року призначено судове засідання для розгляд заяви ТОВ "Вольт Технологія" від 31.07.2024 року про заміну стягувача у виконавчому документі на 17 жовтня 2024 року

Позивач ТОВ «Вольт Постач» в судове засідання не з`явився, у клопотанні від 10.10.2024 року просить розглядати заяву за відсутності представника позивача.

Заявник ТОВ «Вольт Технологія» також не скористався правом участі свого представника в судовому засіданні 17.10.2024 року, у клопотанні від 11.10.2024 року просить здійснити розгляд заяви без представника ТОВ «Вольт Технологія», вимоги заяви підтримує та вважає безпідставним клопотання представника боржника про відкладення судового засідання.

Відповідач в засідання не з`явився, надіслав 10.10.2024 року клопотання з проханням відкласти судове засідання у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

З приводу поданого клопотання суд враховує, що за положеннями статті 334 ГПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

При цьому відповідно до абз.2 ч.3 ст.334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 р. у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 р. у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 р. у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зазначені представником відповідача обставини перебування у відпустці представника, на переконання суду, не є об`єктивними підставами неможливості розгляду заяви про заміну стягувача, позаяк явка відповідача не визнавалась обов`язковою та він не позбавлений можливості направити іншого представника.

Окрім того, клопотання не містить жодних обґрунтувань неможливості розгляду заяви ТОВ «Вольт Технологія» за відсутності представника боржника.

Відтак з огляду на викладене, враховуючи також встановлений законом десятиденний строк розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником, суд не вбачає підстав для відкладення даного судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява ТОВ "Вольт Технологія" про заміну сторони у справі, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи стверджується, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2024 року частково задоволено позов у справі №924/342/24 та стягнуто з відповідача на користь позивача 153721,62 грн.

25.06.2024 року на виконання вказаного рішення видано відповідний судовий наказ.

10.06.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт постач" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт технологія" (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги (далі - Договір).

Відповідно до п.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору, і стає кредитором за відповідним документом, визначеним відповідним Додатком до цього договору.

За змістом п.2 Договору під час передання новому кредитору первісним кредитором права вимоги сторони укладають відповідний Додаток до цього договору.

Згідно п.3 Договору за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань та/або сплати грошових коштів за зобов`язаннями та/або на підставі рішень судів та/або виконання інших обов`язків (прав на отримання грошових коштів), право вимоги за якими відступлено первісним кредитором на користь нового кредитора та які зазначено у відповідному Додатку до цього договору.

Документи, на підставі яких виникло (засноване) право вимоги, визначаються сторонами у відповідному Додатку до договору (п.4 Договору).

Відповідно до п.6, 7 Договору сума грошових коштів, яку новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора за відступлення права вимоги, визначається у відповідному Додатку до договору. Новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору суму грошових коштів у строк, визначений у відповідному Додатку, але у будь-якому випадку не більше ніж протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня підписання сторонами відповідного Додатку.

До нового кредитора переходять в тому числі права, які забезпечують зобов`язання боржника (п.9 Договору).

За цим договором, а також за кожним Додатком до цього договору внаслідок відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги, визначеного відповідним Додатком, у нового кредитора виникає грошове зобов`язання перед первісним кредитором з оплати відступлення права вимоги в грошовій сумі, що визначається у відповідному Додатку до договору. Новий кредитор зобов`язується виконувати грошове зобов`язання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів платіжним дорученням на поточний рахунок первісного кредитора (п.10 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2026 р. (п.15 Договору).

22.07.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" (новий кредитор) укладено додаток №4 договору про відступлення права вимоги від 10.06.2024 року.

У Додатку №4 сторони договору погодили, що в порядку та на умовах, визначених договором про відступлення права вимоги від 10.06.2024 р., цим додатком до договору про відступлення права вимоги від 10.06.2024 р., первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги, належне первісному кредитору, і став кредитором за: наказом про примусове виконання Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2024 року у справі №924/342/24.

За вказаним додатком відступається право на отримання грошових коштів в розмірі 153 721,62 грн. від боржника: Теофіпольської селищної ради ().

Строк, протягом якого новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору грошові кошти за відступлення права вимоги: протягом 5 (п`яти) років з дня підписання цього Додатку.

Так, згідно ч.ч. 1-3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з положеннями статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі "Матківська проти України" (заява № 38683/04), судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 11.03.2021 у справі №910/2954/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 34/425.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (у тому числі на стадії виконання судового рішення) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Так, на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України (п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17).

Заява про заміну стягувача обґрунтована посиланням на договір відступлення права вимоги від 10.06.2024 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" (новий кредитор), який відповідно до статті 512 ЦК України є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України встановлено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Докази на підтвердження того, що договір про відступлення права вимоги від 10.06.2024 року оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним відсутні.

В подальшому, 24 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" (новий кредитор) укладено додаток №4 до договору про відступлення права вимоги від 10.06.2024, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору, і став кредитором за наказом про примусове виконання Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2024 року у справі №924/342/24 на суму 153721,62 грн.

Згідно приписів статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Суд звертає увагу, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність передачі таких прав.

Матеріали справи не містять доказів виконання рішення суду від 04.06.2024 року у справі №924/342/24.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача у наказі Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2024 року у справі №924/342/24 з товариства з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач» на правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт технологія", та, відповідно, задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" від 31.07.2024 року.

Керуючись статтями 52, 233-235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" від 31.07.2024 року про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі (наказі) Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2024 року у справі №924/342/24 про стягнення з Теофіпольської селищної ради (30601, Хмельницька область, Хмельницький район, смт Теофіполь, вул. Небесної Сотні, 19, код 04405774) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" (01104, м. Київ, вул. Болсуновська, 13-15, код 42056129) 150 928,41 грн. (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять вісім грн. 41 коп.) заборгованості, 2 793,21 грн. (дві тисячі сімсот дев`яносто три грн. 21 коп.) витрат по сплаті судового збору, з товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт Постач" (01104, місто Київ, вулиця Болсуновська, будинок 13-15, код 42056129) на товариство з обмеженою відповідальністю "Вольт Технологія" (01104, м. Київ, вул. Болсуновська, будинок 13-15, код 44244632).

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею, 17.10.2024 року, та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 17.10.2024 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; сторонам в електронні кабінети