ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.10.2024 Справа № 914/233/24
За заявою: Приватного підприємства «Оліяр», м. Пустомити, Львівська область
про розподіл судових витрат
у справі № 914/233/24
за позовом: Приватного підприємства «Оліяр», м. Пустомити, Львівська область
до відповідача: Smart Zen Capital S. R. L., м. Бухарест, Румунія
про стягнення 50 638, 50 євро
Суддя Наталія Мороз За участю секретаря с/з Юлії Забори
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: не з`явився
Встановив:
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/233/24 за позовом Приватного підприємства «Оліяр» до відповідача Smart Zen Capital S. R. L. про стягнення 50 638, 50 євро.
В судовому засіданні 08.10.2024 проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі № 914/233/24, яким позов задоволено частково.
Повний текст рішення складено 14.10.2024.
Водночас, до початку судових дебатів представник позивача повідомив, що докази реальності понесення судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення.
08.10.2024 на електронну адресу господарського суду позивачем подано заяву від 30.09.2024 про розподіл судових витрат.
Ухвалою суду від 09.10.2024 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання щодо вирішення судових витрат на 15.10.2024.
В судове засідання 15.10.2024 представники сторін не з`явились.
При вирішенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
У відповідності до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 127 ГПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Так, ухвалою Господарського суд Львівської області від 05.03.2024 у справі № 914/233/24 зобов`язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на румунську мову ухвали Господарського суду Львівської області про відкриття провадження від 31.01.2024, ухвали Господарського суду Львівської області від 05.03.2024, позовної заяви з додатками у двох примірниках для звернення із судовим дорученням.
Позивачем було виконані вимоги даної ухвали суду, надано завірені копії перекладу на румунську мову вищезазначених документів.
Рішенням Господарського суду Львівської області 08.10.2024 позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Smart Zen Capital S. R. L. на користь Приватного підприємства Оліяр 44 010, 00 євро основного боргу та 4 603, 50 євро штрафу. В частині стягнення 2 025, 00 євро основного боргу провадження закрито. Крім того, під час ухвалення вказаного рішення судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині сплаченого судового збору, який покладено на відповідача у розмірі 31 078, 95 грн. Питання розподілу інших судових витрат, пов`язаних із перекладом документів, судом не вирішувалось.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат щодо здійснення перекладу позивачем долучено копію договору на послуги із письмового перекладу № 13 від 01.06.2022, укладений між Фізичною особою-підприємцем Пехник М.Б. та Приватним підприємством Оліяр в особі директора Подоби І.Р., акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, рахунок-фактуру № 135/03/24 від 07.03.2024, платіжну інструкцію № 855 від 22.03.2024 із зазначення призначення платежу: «за послуги письмового перекладу документів зг. Рах № 135/03/24 від 07.03.2024 без ПДВ», згідно яких вбачається надання послуг письмового перекладу позивачу на суму 31 041, 00 грн.
Беручи до уваги наведене, розглянувши подані докази та матеріали справи, суд вважає, що витрати, понесені Приватним підприємством Оліяр у справі № 914/233/24, в частині письмового перекладу є судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір підтверджується належними та допустимими доказами. Заявлені позивачем витрати здійснювалися виключно для виконання судових ухвал та чинного законодавства, відтак, вказана вимога підлягає задоволенню у розмірі 31 041, 00 грн.
Щодо заявлених до стягнення з відповідача судових витрат з оплати судового збору у розмірі 31 079, 00 грн, суд зазначає, що у рішенні Господарського суду Львівської області від 08.10.2024 питання про судові витрати позивача з оплати судового збору вирішено судом шляхом стягнення відповідних витрат з відповідача.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 2 ст. 244 ГПК України, передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Положеннями ч. 3 ст. 244 ГПК України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано будь-яких доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем судових витрат та не надано жодних доказів на їх спростування. Клопотань про зменшення розміру заявлених до стягнення судових витрат на оплату послуг письмового перекладу до суду не поступало.
Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку заяву Приватним підприємством Оліяр від 30.09.2024 задоволити частково та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 31 041, 00 грн; у задоволенні заявленої вимоги про стягнення з відповідача судового збору відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 123, 127, 129, 234, 244 ГПК України, суд,-
1. Заяву Приватного підприємства «Оліяр» про розподіл судових витрат у справі № 914/233/24 задоволити частково.
3. В решті заявлених вимог відмовити.
Додаткове рішення складено 16.10.2024
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після його перегляду апеляційним господарським судом.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.
Суддя Мороз Н.В.