РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.10.2024Справа № 910/9837/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галафарм» (вул. Київська, буд. 6, м. Вишневе, Київська обл., 08132; ідентифікаційний код 30886474)

до Фізичної особи - підприємця Богдан Марія Олександрівна ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 200 041, 07 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Галафарм» (далі за текстом - ТОВ «Галафарм», Позивач) з позовом до Фізичної особи - підприємця Богдан Марія Олександрівна (далі за текстом - ФОП Богдан М.О., Відповідач) заборгованість за договором поставки № 58/86 від 12.10.2020 (далі за текстом - Договір) в розмірі 115 896, 74 грн - основний борг, 55 160, 47 грн - 30 % річних, інфляційні втрати - 11 599, 35 грн, штраф - 17 384, 51 грн, що в загальному становить - 200 041, 07 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання з поставки товару Відповідачу, який прийнято ним без зауважень проте прострочено строки оплати останнього.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що ухвала від 13.08.2024 згідно повідомлення Господарського суду міста Києва від 13.08.2024 доставлена Відповідачу до електронного кабінету 13.08.2024 о 13:25 год.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 13.08.2024 ухвала суду від 13.08.2024 належним чином вручена Відповідачу.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 13.08.2024 у справі № 910/9837/24 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони повідомлені про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12.10.2020 між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати Покупцю лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші товари лікувального, косметичного та медичного призначення, згідно замовлень Покупця, на умовах та в строки встановлені цим Договором, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати поставлений товар на умовах та в строки встановлені Договором, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати поставлений товар на умовах передбачених даним Договором.

Пунктом 4.1. Договору закріплено, що Покупець зобов`язаний у повному обсязі оплатити кожну партію поставленого товару в строк, що визначається у відповідній видатковій накладній Постачальника. В разі, якщо у видатковій накладній Постачальника термін оплати поставленої партії Товару не вказаний, Покупець зобов`язаний повністю оплатити товар у строк 30 календарних днів з дати його отримання в розпорядження.

Згідно пункту 5.2. Договору за невчасну або неповну оплату отриманого товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штрафні санкції у вигляд пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати поставленого товару, до моменту остаточного розрахунку. В разі порушення Покупцем терміну повної оплати Товару більше ніж на 10 календарних днів, він зобов`язаний виплатити Постачальнику окрім пені, штраф в розмірі 15 % від загальної вартості товару з простроченою оплатою, а також окремо від неустойки, відшкодувати інші збитки та витрати Постачальника, пов`язані з притягненням Покупця до виконання його грошових зобов`язань за даним Договором.

В разі прострочення Покупцем повної оплати Товару, отриманого від Постачальника, більше ніж на 15 календарних днів Покупець сплачує Постачальнику 30 % річних за користування грошовими коштами. (пункт 5.4. Договору)

Пунктом 8.1. Договору закріплено, що останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами або з моменту отримання Постачальником повідомлення Покупця про прийняття пропозиції щодо його укладення і діє 2 роки, в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору в строк не менше ніж 10 календарних днів до закінчення терміну його дії, він вважається кожний раз продовженим на наступний термін на тих самих умовах, кількість пролонгацій не обмежена.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем поставлено Відповідачу товар згідно наступних видаткових накладних на суму 117 014,65 грн:

№ Рнк-813621 від 28.09.2022 на суму 16 695, 96 грн;

№ Рнк-816438 від 28.09.2022 на суму 1 325, 64 грн;

№ Рнк-816439 від 28.09.2022 на суму 1 344, 30 грн;

№ Рнк-836015 від 24.10.2022 на суму 20 060, 38 грн;

№ Рнк-839335 від 24.10.2022 на суму 88, 73 грн;

№ Рнк-839336 від 24.10.2022 на суму 1 257, 26 грн;

№ Рнк-900005 від 05.01.2023 на суму 11 731, 78 грн;

№ Рнк-900118 від 05.01.2023 на суму 761, 26 грн;

№ Рнк-901994 від 09.01.2023 на суму 26 860, 15 грн;

№ Рнк-901995 від 09.01.2023 на суму 801, 24 грн;

№ Рнк-901996 від 09.01.2023 на суму 2 442, 50 грн;

№ Рнк-907065 від 16.01.2023 на суму 28 823, 64 грн;

№ Рнк-907193 від 16.01.2023 на суму 360, 48 грн;

№ Рнк-907194 від 16.01.2023 на суму 4 461, 33 грн.

Судом встановлено, що зазначені вище видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та претензій, що відповідно свідчить про належну поставку товару Позивачем та виникнення обов`язку з оплати у Відповідача.

Згідно доводів Позивача оплата за видатковими накладними № Рнк-813621 від 28.09.2022, № Рнк-816438 від 28.09.2022 та № Рнк-816439 від 28.09.2022 в розмірі 19 365, 90 грн мала бути здійснена у строк до 12.10.2022, однак часткова плата в розмірі 1 117, 91 грн здійснена Відповідачем 22.04.2024, а тому заборгованість за вказаними накладними складає 18 247, 99 грн.

Згідно доводів Позивача оплата за видатковими накладними № Рнк-836015 від 24.10.2022, № Рнк-839335 від 24.10.2022 та № Рнк-839336 від 24.10.2022 мала б бути здійснена у строк до 07.11.2022, однак станом на дату звернення до суду з позовом така сума Відповідачем не сплачена.

Згідно доводів Позивача оплата за видатковими накладними № Рнк-900005 від 05.01.2023, № Рнк-900118 від 05.01.2023 мала б бути здійснена у строк до 19.01.2023, однак станом на дату звернення до суду з позовом така сума Відповідачем не сплачена.

Згідно доводів Позивача оплата за видатковими накладними № Рнк-901994 від 09.01.2023, № Рнк-901995 від 09.01.2023 та № Рнк-901996 від 09.01.2023 мала б бути здійснена у строк до 23.01.2023, однак станом на дату звернення до суду з позовом така сума Відповідачем не сплачена.

Згідно доводів Позивача оплата за видатковими накладними № Рнк-907065 від 16.01.2023, № Рнк-907193 від 16.01.2023 та № Рнк-907194 від 16.01.2023 мала б бути здійснена у строк до 30.01.2023, однак станом на дату звернення до суду з позовом така сума Відповідачем не сплачена.

Судом встановлено, що граничний термін оплати Постачальником зазначено у видаткових накладних.

Згідно доводів Позивача, заборгованість Відповідача за Договором становить 115 896, 74 грн, на підтвердження чого Позивачем надано підписаний сторонами акт звіряння взаєморозрахунків.

Зазначена сума боргу та порядок зарахування оплат не заперечується Відповідачем .

З огляду на те, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі пункту 5.2 та 5.4. нараховано штраф, 30 % річних та інфляційних втрат.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять заперечень чи то доказів на спростування заявлених Позивачем вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) та частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З огляду на встановлені судом вище обставини, враховуючи відсутність заперечень Відповідача, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених Позивачем вимог в частині суми основного боргу, оскільки матеріали справи не містять доказів належної оплати видаткових накладних, які входять до предмету спору та предмету доказування.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу відсутності доказів оплати перелічених вище видаткових накладних, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (частиною 2 статті 549 ЦК України).

Судом перевірено наданий Позивачем розрахунок 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, який є правомірним та арифметично вірним, а відтак вимоги Позивача в цій частині є обґрунтованими.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено порушення договірного зобов`язання Відповідачем в частині строків оплати товару, що відповідно свідчить про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Галафарм» - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Богдан Марія Олександрівна ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галафарм» (вул. Київська, буд. 6, м. Вишневе, Київська обл., 08132; ідентифікаційний код 30886474) 115 896 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 74 коп - основний борг, 55 160 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят) грн 47 коп - 30 % річних, інфляційні втрати - 11 599 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 35 коп, штраф - 17 384 (сімнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) грн 51 грн та судовий збір - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 14.10.2024

Суддя Антон ПУКАС