ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м.Чернівці

15 жовтня 2024 року Справа № 926/5179/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., розглянувши скаргу Приватного підприємства ЛЄГО на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі №926/5179/23

За позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5)

До відповідача Приватного підприємства ЛЄГО (59126, Чернівецька обл, Вижницький р-н, с. Яблуниця, вул.О.Довбуша, 8)

Про стягнення заборгованості в сумі 890486,16 грн

Орган, дії якого оскаржуються: Путильський відділ Державної виконавчої служби у Вижницькому районі (59101, Чернівецька обл., Вижницький р-н, селище Путила, вул.Ю.Федьковича, 33)

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Приватного підприємства ЛЄГО про стягнення заборгованості в сумі 890486,16 грн за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом від 05.08.2022 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 04.04.2024 року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 року рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.04.2024 року залишено без змін.

23.07.2024 року судом першої інстанції видано наказ на примусове виконання рішення.

15.10.2024 року від представника відповідача надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх.№2624), в якій він просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 06.09.2024 року у виконавчому провадженні №75975625, яка обґрунтована тим, що старшим державним виконавцем - Олексієм Ковбишом незаконно винесено постанову про арешт майна боржника згідно ВП №75975625 від 06.09.2024р., відповідно до якої накладено арешт на 10 транспортних засобів, які є заставним майном відповідно до договору застави рухомого майна №МБ-LVO-РМ-КФ-5420/1 від 20.06.2024 року.

Дослідивши подану скаргу, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно статті 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Статтею 341 ГПК України встановлюються строки для звернення із скаргою до суду, так за правилами частини 1 зазначеної статті скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

У частині 10 статті 11 ГПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Загальні вимоги до форми і змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань встановлені статтею 170 ГПК України.

Таким чином, при вирішенні питання щодо порядку надіслання копії письмової заяви, скарги, клопотання іншим учасникам справи необхідно застосовувати загальні положення Господарського процесуального кодексу України, а відтак скарга на дії державного виконавця має відповідати вимогам до форми і змісту письмової заяви (клопотання), встановленою ст.170 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Нормами ст.42 ГПК України визначено, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

З вказаних норм випливає, що обов`язок заявника надіслати учасникам справи копії документів, доданих до заяви, не залежить від того, чи є ці документи у інших учасників справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України передбачено забезпечення права учасників справи на інформацію про подану заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов`язку заявника надіслати сторонам копії заяви та доданих до неї документів.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст.6 Конвенції, включає в себе обов`язок заявника належним чином інформувати сторони про подання заяви до суду шляхом направлення їм копії такої заяви з додатками.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, вимоги до скарги визначені частиною 4 вказаної статті закону та передбачають, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Дослідивши матеріали поданої заяви, судом встановлено, шо заявником не було подано до розгляду постанову про арешт майна №75975625 від 06.09.2024 року, яку останній просить визнати недійсною та скасувати, не зазначено резолютивна частина виконавчого документа, не подано доказів коли, особа скаржника довідалась про порушення її права, внаслідок винесеної постанови, не подано доказів надіслання скарги учасникам процесу і органу, дії якого оскаржуються, а відтак, суд доходить висновку, що скаржником не дотримано вимоги ч.2 ст.170 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що скарга Приватного підприємства ЛЄГО та підлягає поверненню без розгляду.

Суд звертає увагу заявника, що у зв`язку з тим, що матеріали скарги подано через систему «Електронний суд», тому матеріали зазначеної скарги судом заявнику не повертаються.

Керуючись ст.ст.170, 172, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного підприємства ЛЄГО на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх.№2621 від 15.10.2024р.) повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя Гушилик С.М.