ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" жовтня 2024 р. Справа №924/46/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі №924/46/24

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волочиської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування та повернення земельних ділянок

за участю:

прокурора - Гарбарука В.А.

представника позивача - не з`явився

представника відповідача - Місяця А.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.04.2024 позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію права постійного користування Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:033:0182; :02:012:0603; :02:012:0605; :02:012:0606; :02:012:0607; :02:014:0020.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" повернути Волочиській міській раді земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:033:0182 (площа 0,0880 га); :02:012:0603 (площа 1,8782 га); :02:012:0605 (площа 0,3022 га); :02:012:0606 (площа 7,4299 га); :02:012:0607 (площа 91,0846 га); :02:014:0020 (площа 0,7171 га).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на користь Хмельницької обласної прокуратури 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.04.2024 та призначено її до розгляду.

29.07.2024 року відповідачем подано до апеляційного суду клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник зазначає про необхідність встановлення, яке відношення земельна ділянка згідно Державного акта Б №041811 від 1983 року площею 102,5 га має до спірної земельної ділянки згідно Державного акта серії ІІ-ХМ №001304 від 02.12.1998 площею 101,5 га. Відтак, фактичне розташування земельної ділянки у встановлених межах іншої ділянки можливо лише шляхом залучення експерта до справи та проведення відповідного експертного дослідження.

Крім того, просить суд врахувати, що станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, у відповідача були відсутні у повному обсязі технічні документи за результатами виконання топографо-геодезичних робіт по встановленню зовнішніх меж та інвентаризації земель для виготовлення державного акта, що необхідні експерту для проведення такої експертизи, а тому ним вживались всі заходи для отримання таких документів, зокрема, із архіву підприємства відповідач, який знаходиться у м.Запоріжжя.

З огляду на викладене, до моменту отримання у повному обсязі такої документації, відповідне клопотання відповідачем не заявлялося. Однак, у зв`язку з отриманням всіх документів, у відповідача з`явилася можливість клопотати суд про проведення такої експертизи, та можливості здійснити передання експертові такої технічної документації з метою проведення повного та об`єктивного експертного дослідження.

Прокурор подав заперечення на вказане клопотання, у якому вказує, що відповідач у клопотанні не повідомив про відсутність яких саме документів йдеться, яке значення вони мають для встановлення обставин, які входять в предмет доказування, чи повідомлявся суд першої інстанції про наявність таких доказів, неможливість їх подання під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка розглядалася чотири місяці.

Окрім того, звертає увагу, що жодних клопотань від відповідача у суді першої інстанції щодо призначення експертизи до суду не надходило, а в суді апеляційної інстанції у відповідності до ч.3 ст.269 ГПК України не обґрунтувано останнім виняткових випадків, які унеможливили подання цих документів як доказів до суду першої інстанції та не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним вживалися заходи до їх отримання тощо.

З огляду на викладене, прокурор просив у задоволенні вказаного клопотання відповідача відмовити у повному обсязі.

Розглянувши клопотання апелянта про призначення судової будівельно-технічної експертизи колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд звертає увагу, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 910/9971/17).

Крім того, одним з головних критеріїв, якими користується суд, вирішуючи питання про необхідність призначення у справі судової експертизи є визначення кола тих обставин, які мають значення для справи. Якщо з`ясування цих обставин є необхідним і потребує спеціальних знань, проведення судової експертизи визнається судом доцільним.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. В той же час, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками та повернення Волочиській міській раді земельних ділянок з кадастровими номерами :02:033:0182 (площа 0,0880 га); :02:012:0603 (площа 1,8782 га); :02:012:0605 (площа 0,3022 га); :02:012:0606 (площа 7,4299 га); :02:012:0607 (площа 91,0846 га); :02:014:0020 (площа 0,7171 га).

В обгрунтування позову прокурор вказує на наявність факту незаконної реєстрації ПАТ "Мотор Січ" права постійного користування на вказані земельні ділянки згідно Державного акта серії ІІ-ХМ №001304 від 02.12.1998 на право постійного користування на земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства площею 101,5 га, виданого на підставі рішення Користовецької Ради народних депутатів №14 від 12.11.1998.

Тобто доказуванню підлягає саме законність виникнення права постійного користування у товариства на підставі рішення органу місцевого самоврядування 1998 року та державного акта 1998 року.

Правова позиція відповідача ґрунтується на тому, що право постійного користування спірними земельними ділянками товариством набуто ще до моменту оформлення рішення сесії сільської ради 1998 року, виданого на підставі цього рішення державного акта 1998 року, а саме з 1983 року, у підтвердження чого відповідачем долучено до матеріалів справи копію Державного акта Б № 041811 від 1983 року про закріплення в безстрокове і безплатне користування 102,5 га земель.

Колегія суддів зауважує, що надані відповідачем докази можуть свідчити про наявність у нього прав користування іншими земельними ділянками, правові підстави набуття яких прокурором не оспорюються, та не стосуються предмета спору, а тому жодним чином не вплинуть на з`ясування підстав заявленого позову.

Натомість, для повного і об`єктивного розгляду спірних правовідносин у межах даної справи встановленню підлягає законність підстав набуття відповідачем права постійного користування земельними ділянками відповідно до Державного акта, виданого у 1998 році.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами ч.1, 2 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.101 ГПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Враховуючи викладене, відповідач, користуючись наданими процесуальними правами, у підтвердження своєї правової позиції не був позбавлений можливості надати суду висновок експертизи, виготовлений на його замовлення, якому була би надана правова оцінка. Однак, із матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався таким правом, не надав суду висновок експерта, а також і не заявляв відповідного клопотання про призначення експертизи судом.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1-3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, висновок судової експертизи, є новим доказом, який може бути прийнятий у винятковому випадку, якщо без висновку експертизи неможливо встановити відповідні обставини.

У відповідності до ст.124, 129 Конституції України, ст.7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи норми вище наведеного законодавства, зважаючи на межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, визначені ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що призначення експертизи та як наслідок прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному учаснику процесу більш сприятливі, аніж іншому учаснику процесу умови в розгляді конкретної справи.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №910/7141/24.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення судової земельно-технічної експертизи у даній справі та як наслідок про відмову у задоволенні клопотання відповідача.

Керуючись ст.99, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі №924/46/24 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.10.2024 року.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.