СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Харків Справа № 917/826/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (вх. №2047 П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2024 (рішення ухвалено суддею Мацко О.С. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 01.08.2024, повний текст складено 01.08.2024) у справі №917/826/24

за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», 36000, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», 07501, Київська обл., Броварський р-н, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, 11,

про стягнення 272901,13 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.08.2024 у справі №917/826/24 (суддя Мацко О.С.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (, Київська обл., Броварський р-н, смт Баришівка, вул. Торф`яна, буд.11, 07501) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (вул.В.Козака, 2 а, м. Полтава, 36000, ) 272901,13 грн шкоди (з них 109814,18 грн вартості втраченого природного газу при аварійній ситуації через пошкодження газопроводу високого тиску, 163086,95 грн вартості виконаних робіт по заміні ділянки пошкодженого газопроводу), 4093,52 грн судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2024 у справі №917/826/24 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про стягнення шкоди в розмірі 272901,13 грн, прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про стягнення шкоди в розмірі 272901,13 грн.

На переконання відповідача, саме винна поведінка позивача, як власника джерела підвищеної небезпеки, призвела до аварії, оскільки позивач безпосередньо відповідальний за відсутність визначеної охоронної зони підземного газопроводу, за відсутність даних про обмеження у використанні земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, за відсутність розпізнавальних та сигнальних знаків, табличок покажчиків, орієнтирних стовпчиків з табличками покажчиками, метою встановлення яких є інформування про наявність підземного газопроводу у відповідній місцевості.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (вх. №2047 П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2024 у справі №917/826/24; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 08.10.2024.

16.09.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

У травні 2024 АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Баришівська зернова компанія» на свою користь 109814,18 грн вартість втраченого природного газу при аварійній ситуації через пошкодження газопроводу високого тиску, а також 163086,95 грн вартість виконаних робіт по заміні ділянки пошкодженого газопроводу.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи - суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

27.02.1991 був введений в експлуатацію газопровід високого тиску до с.Вороньки Лубенського р-ну Полтавської області, який належав колгоспу Карла Маркса Чорнухинського району, загальна протяжність якого становила 10733п.м., що підтверджується, зокрема, копіями робочого проекту газопостачання с.Вороньки колгоспу ім. Карла Маркса Чорнухинського р-ну Полтавської області, книга 4, рекультивація земель 23-37/81; будівельного паспорту підземного газопроводу, побудованого Лохвицькою СПМК-1 №23-37/87 за адресою с.Вороньки колгосп Карла Маркса Чорнухинського району, газопровід високого тиску Р=12 гкс/см 2 від ГК00+00 до ГКІІІ+50 Чорнухи-Вороньки; журналу ведення технічного нагляду за будівництвом газопроводів і споруд на них, розпочатого 12.05.1988 та закінченого 12.12.1990.; договору про прийняття на обслуговування газифікованого об`єкту від 24.12.1990 м.Лохвиця; акту від 27.12.1990; виписки з рішення правління від 02.02.1991 колгоспу ім. Карла Маркса, акту на влаштування контрольно-вимірювальних пунктів, встановлених на газопроводі високого тиску Р=12 кгс/см.кв., акту приймання газопроводу в експлуатацію від 27.02.1991. Згідно Акту приймання-передачі об`єктів газового господарства №4 від 29.04.2003р об`єкти газового господарства в с.Вороньки, с.Пізники, які належать СТОВ «Тумп» буди передані на баланс Лохвицього УЕГГ.

14.08.2023 при проведенні сільськогосподарських робіт в охоронній зоні об`єктів газорозподільної системи між селами Вороньки та Пізники Лубенського району Полтавської області без письмового погодження оператора ГРМ працівниками ТОВ «Баришівська зернова компанія» пошкоджено газопровід високого тиску. В свою чергу, враховуючи положення Кодексу ГРС виконання ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні можливе за умов повідомлення представника оператора ГРМ не пізніше ніж за добу до початку робіт, отримання письмового погодження оператора ГРМ, отримання дозволу на порушення об`єктів благоустрою, виявлення фактичного місця розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства.

29.08.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, в якій з посиланням на положення Кодексу газорозподільних систем просив перерахувати на свій рахунок суму збитків у розмірі 163086,95 грн на проведення аварійно-відновлювальних робіт та у розмірі 109814,18 грн відшкодування вартості втраченого природного газу при аварійній ситуації, всього на суму 272901,13 грн.

Враховуючи невиконання вказаної вимоги позивач звернувся з даним позовом, до якого додано, зокрема, акт про ліквідацію аварії на газопроводі високого тиску від 14.08.2023, акт обстеження місця пошкодження газопроводу високого тиску від 14.08.2023, акт обстеження розташування орієнтирного стовпчика від 16.08.2023, інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0107, фотографії.

У відзиві на позов відповідач заперечує, що збитки були спричинені з вини ТОВ «Баришівська зернова компанія». При цьому зазначає, що дійсно 14.08.2023 при проведенні сільськогосподарських робіт працівниками ТОВ «Баришівська зернова компанія» пошкоджено газопровід високого тиску, який знаходиться під поверхнею земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, викладені позивачем обставини аварії, за твердженням відповідача, не відповідають дійсності.

Так, зокрема:

- ТОВ «БЗК» проводило сільськогосподарські роботи на орендованій земельній ділянці для ведення сільськогосподарського виробництва, а не земляні роботи, як зазначає позивач, тому письмове погодження оператора ГРМ не потребувалось;

- у договорі оренди землі не було зазначено про наявні обмеження у використанні земельної ділянки, зокрема, щодо наявності охоронної зони об`єктів газорозподільної системи; АТ «Полтавагаз» не повідомляло ТОВ «БЗК» щодо наявності на земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0107 охоронної зони об`єктів газорозподільної системи; згідно витягу з Державного земельного кадастру на вказаній земельній ділянці охоронні зони газорозподільної системи та відповідні відомості про обмеження у її використанні не зазначені;

- у межах видимості до 500 метрів від будь-якої межі земельної ділянки відсутні таблички покажчики, що передбачені Державними будівельними нормами України «Газопостачання» ДБН В 2.5-20:2018;

- настання аварії було наслідком недотримання глибини прокладення газопроводу АТ «Полтавагаз».

В обґрунтування своїх заперечень відповідачем надано, зокрема, копію акту обстеження земельної ділянки :00:002:0107 та прилеглої до ділянки території, копію витягу з Державного земельного кадастру, фотографії, копію інструкції з експлуатації глибокорозпушувача Quivogne 7/300.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.07.2024 задоволено клопотання відповідача про витребування оригіналів електронних доказів, зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» надати суду оригінали електронних доказів - фотографій, долучених позивачем до позову в обґрунтування позовних вимог (в частині обстеження місця пошкодження газопроводу високого тиску та розташування орієнтовного стовпчика) (арк. справи 35-37, 41 т 1); ухвалено витребувані оригінали електронних доказів (з портативними пристроями, на яких вони зберігаються) доставити до суду протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.

03.07.2024 позивач звернувся з заявою, якою повідомив про неможливість виконати вимоги суду та надати оригінали витребуваних електронних доказів, оскільки дані фотознімки робилися на особистий телефон працівника АТ «Полтавагаз» та в подальшому були ним видалені зі свого телефону.

Приймаючи оскаржуване рішення від 01.08.2024 про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконував земляні роботи всупереч положенням п. 16 глави 4 розділу III Кодексу газорозподільних систем без повідомлення оператора ГРМ не пізніше ніж за добу до початку проведення земляних робіт; не виявив фактичне місце розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства у відповідності до п. 1.34 ПБСГ, у зв`язку з чим пошкодив газопровід високого тиску, що призвело до витоку газу та необхідності позивачу проводити роботи для усунення аварійної ситуації. А відтак, суд дійшов висновку, що позивачем доведено повний склад цивільного правопорушення, що є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланнями на те, що позивачем не надано документації із землеустрою щодо земельної ділянки для будівництва об`єкта ГРМ, оскільки обов`язок з виготовлення технічної документації із землеустрою та подання відомостей для внесення до Державного земельного кадастру, а також внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покладений Законом на розробника технічної документації із землеустрою, власника земельної ділянки або користувача, а позивач не належить до жодної із зазначених осіб. Доводи відповідача стосовно того, що йому не було відомо про наявність на земельній ділянці охоронної зони, суд також оцінив критично. Місцевий господарський суд погодився з позивачем, що законодавством не передбачено обов`язку оператора ГРМ попереджати чи повідомляти усіх землекористувачів про наявність на їх земельних ділянках підземних газопроводів; так само, як і відсутність в укладеному між відповідачем та власником земельної ділянки в договорі оренди відомостей про наявність охоронної зони не звільняє останнього від відповідальності за завдану шкоду; охоронна зона відмічена орієнтирним стовпчиком контрольною трубкою, що відповідає нормам ДБН В.2.5.-20:2018 Також суд критично поставився до доводів відповідача стосовно того, що використовуваний ним глибокорозпушувач обробляв грунт на глибину 30-36 см, в той час як при належній глибині прокладання газопроводу на ораних землях пошкодження б не відбулося. Так, судом враховано докази, що стосуються прокладання та введення в експлуатацію даного газопроводу, а також той факт, що предметом розгляду у даній справі не є дослідження питання параметрів прокладання газопроводу. Судом першої інстанції взято до уваги, що завдання шкоди можна було б уникнути, якщо б відповідач дотримався порядку проведення такого виду сільськогосподарських робіт у охоронній зоні газопроводу та до їх початку повідомив представників позивача.

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Важливим елементом доказування підстав для стягнення шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою потерпілої сторони. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наявність всіх зазначених вище умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як свідчать матеріали справи, 07.08.2018 між Бутенко В.І. (орендодавець) та ТОВ «Баришівська зернова компанія» (орендар) укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 05.02.2013, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:002:0107, що розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Вороньківської сільської ради (п.1.1. договору про внесення змін). В оренду передається земельна ділянка площею 2,5611 га, в тому числі: рілля -2,5611 га. На даній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Земельна ділянка передається в оренду без будинків, споруд та інших об`єктів нерухомості. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати ефективному використанню. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини відсутні (пункти 2-4, 6-7 договору про внесення змін).

31.08.2018 між сторонами складено акт приймання передачі земельної ділянки.

14.08.2023 при проведенні сільськогосподарських робіт на орендованій земельній ділянці працівниками ТОВ «Баришівська зернова компанія» пошкоджено газопровід високого тиску, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :00:002:0107. Факт пошкодження газопроводу під час обробітки грунту підтверджується наявними у справі матеріалами та не заперечується відповідачем.

Згідно письмових пояснень працівника ТОВ «Баришівська зернова компанія» Яненка О.В., близько 11 год дня 14.08.2024 під час проведення робіт по рихленню грунту на полі урочища Півнева Могила було пошкоджено газопровід Чорнухи-Вороньки механізатором Лисенком С.І., про що було невідкладно повідомлено по номеру 104 газову службу.

Актом про ліквідації аварії на газопроводі високого тиску від 14.08.2024, складеним об 11 год 20 хв комісією у складі головного інженера Лохвицього УЕГС, майстра Лохвицького УЕГС, начальника Чорнухинського ДЕГС та регіонального інженера ТОВ «Баришівська зернова компанія» зафіксовано витік природного газу внаслідок механічного пошкодження газопроводу при проведенні основного обробітку грунту глибокорозпушувачем (глибоке рихлення 30-36 см.) товариства. Витік газу тривав 100 хв. Дата останнього обходу газопроводу 01.08.2023.

Крім того, актом від 14.08.2023 про обстеження місця пошкодження газопроводу високого тиску, складеного комісією в складі представників оператора ГРМ, старости села Вороьки Лубенського району зафіксовано місце пошкодження підвідного газопроводу високого тиску до с.Вороньки Лубенського району Полтавської області, кількість отворів 1, розмір отвору 30 мм на 5 мм, глибина прокладання газопроводу складає 98 см.

15.08.2023 та 16.08.2023 АТ «Полтавагаз» проводилося поновлення подачі газу шляхом подачі природного газу в домоволодіння та проведення пуску газових приладів споживачам, що підтверджується доданими до позову актами на відновлення газопостачання.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України; Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015.

За змістом п. 17 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний, зокрема, вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи; надавати інформацію, обов`язковість надання якої встановлена законодавством; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству. Оператор газорозподільної системи має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок усіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 розділу 2 глави 1 Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи (п. 4 розділу 1 глави 3 Кодексу ГРС).

Отже, відповідно до вимог Закону позивач зобов`язаний вживати заходів з безпеки постачання природного газу, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, а також забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем.

Межі охоронних зон газорозподільної системи визначаються відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі - ПБСГ) (глава 4 розділу III Кодексу ГРС п.18).

Згідно із п. 2.1 розділу II ПБСГ охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

Статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» передбачено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Державна реєстрація обмеження у використанні земель здійснюється на підставі заяви: власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності або особи, на користь якої встановлені обмеження, - щодо обмежень, які стосуються використання певної земельної ділянки; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, рішенням якого затверджена документація із землеустрою, яка є підставою для внесення відомостей про ці обмеження до Державного земельного кадастру, - щодо інших обмежень (стаття 28 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107 у відповідних реєстрах містяться відомості про обмеження у використанні цієї земельної ділянки, зокрема, вид обмеження охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи. Інших відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не зазначено.

Водночас, суд враховує, що позивач як особа, на балансі якої перебуває джерело підвищеної небезпеки - газопровід високого тиску, та на яку законодавчо покладено обов`язок вживати заходів з безпеки постачання природного газу, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, а також забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, не вжив заходів, зокрема, щодо внесення відповідних відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки у зв`язку із наявністю на ній газопроводу до Державного земельного кадастру.

Посилання позивача на те, що внесені до Державного земельного кадастру відомості про обмеження щодо використання земельної ділянки - охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи стосуються також і охоронних зон об`єктів газорозподільної системи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики - зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля.

Водночас, як зазначає сам позивач в позові, відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС) охоронна зона об`єктів газорозподільної системи територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

Таким чином, поняття «охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи» та «охоронна зона об`єктів газорозподільної системи» не є тотожними.

Стосовно посилань позивача на порушення відповідачем положень Кодексу ГРС щодо проведення сільськогосподарських робіт в охоронній зоні об`єктів газорозподільної системи без письмового погодження оператора ГРМ, колегія суддів зазначає таке.

Главою 4 розділу III Кодексу ГРС визначено, що охоронна зона об`єктів ГРМ поширюється на газопроводи з надлишковим тиском природного газу не більше 1,2 МПа, ГРП, ШРП, вузли обліку природного газу, засоби захисту газопроводів від електрохімічної корозії, споруди і пристрої на газопроводах, розпізнавальні та сигнальні знаки місцезнаходження газопроводів і споруд на них, за винятком внутрішньобудинкових газових мереж (п. 1) Оператори ГРМ мають право на отримання відповідно до чинного законодавства від органів, що здійснюють ведення державного земельного кадастру, державну реєстрацію прав на нерухоме чи інше майно, інформації про власників, користувачів об`єктів нерухомого та іншого майна, кадастрові номери земельних ділянок, розташованих у межах охоронних зон об`єктів ГРМ (п.2). Охоронні зони об`єктів ГРМ зазначаються в документації із землеустрою з дати надання земельної ділянки для будівництва об`єкта ГРМ (п.3). Власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Оператори ГРМ вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів ГРМ (п.4). Земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього Кодексу (п.5) Сільськогосподарські роботи в охоронних зонах проводяться власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з попереднім повідомленням про їх початок Оператора ГРМ (п.6).

Відповідно до п. 7 розділу III Кодексу ГРС проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ. Письмове погодження, що надається Оператором ГРМ на право проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт поблизу ГРМ, має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та земляних робіт. До погодження додається схема газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо) (п.8). Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, що проводять ремонтні, будівельні та земляні роботи в охоронних зонах, зобов`язані не пізніше ніж за добу до початку робіт повідомити представника Оператора ГРМ щодо проведення робіт (п.16). Фізична особа або персонал юридичної особи чи фізичної особи-підприємця, залучені для проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронних зонах, повинні бути ознайомлені (проінструктовані) представником Оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу і споруд на ньому, їх позначення на місцевості, можливі аварійні ситуації і дії при їх виникненні (п.17).

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо визначення поняття «земляні роботи» і порядку проведення підготовчих робіт під час будівництва листом №7/14-3872 від 07.03.2012 роз`яснило, що усталеною практикою є віднесення до земляних робіт комплексу робіт, пов`язаних з розробкою, переміщенням, укладанням та ущільненням ґрунту, вичерпний перелік яких наведено у ДБН Д.2.2-1-99 «Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Земляні роботи», що містить норми на розробку, переміщення ґрунту та супутні роботи в промисловому, житлово-цивільному, транспортному та гідротехнічному будівництві».

Отже, суд приходить до висновку, що позивач безпідставно ототожнює поняття «сільськогосподарські роботи» із «земляними роботами».

Враховуючи те, що поняття «земляні роботи» і «сільськогосподарські роботи» не є тотожними, а також з огляду на те, що виконання сільськогосподарських робіт не передбачає глибинну розробку, переміщення, ущільнення грунту, тощо, а є спектром робіт з обробки виключно верхнього родючого шару грунту, законодавством встановлено спрощений порядок для початку проведення таких робіт у встановлених охоронних зонах об`єктів ГРМ, зокрема, шляхом надсилання попереднього повідомлення оператору ГРМ.

Водночас, суд зазначає, що обов`язок щодо попереднього повідомлення оператора ГРМ про початок проведення сількогосподарських робіт виникає у землекористувача лише за умов, коли він знав, повинен був знати або принаймні мав можливість дізнатися про наявність прокладеного газопроводу на земельній ділянці, яка підлягає обробці.

Проте, судом встановлено, що ні у Державному земельному кадастрі, ні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ні в договорі оренди земельної ділянки відсутні відомості про наявність на земельній ділянці об`єктів газорозподільної системи.

При цьому сам відповідач стверджує про необізнаність щодо вказаних обставин.

В свою чергу позивач вважає, що ним вжито необхідних заходів для інформування, зокрема, відповідача про наявність на земельній ділянці газопроводу високого тиску, а саме встановлено орієнтирний стовпчик на відстані близько 70 м від неї, на підтвердження чого посилається на акт від 16.08.2023.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів враховує, що згідно з вимогами пункту 7.23 Державних будівельних норм України «Газопостачання» ДБН В.2.5.-20:2018 траси підземних газопроводів повинні бути відмічені табличками-покажчиками. Покажчики встановлюються: на прямих ділянках траси газопроводу на відстані прямої видимості не більше 200 м один від одного на території населених пунктів і не більше ніж через 500 м за межами населених пунктів (з урахуванням покажчиків, встановлених у місцях розташування споруд, поворотів і відгалужень газопроводів); у місцях перетину траси газопроводу з межами земельних ділянок власників, орендарів, землевласників та землекористувачів; у місцях повороту траси газопроводу; у місцях переходу газопроводу через судноплавні і несудноплавні водотоки, у тому числі канали, яри. Місця перетину газопроводів з судноплавними і сплавними річками, а також каналами позначаються на берегах сигнальними знаками; у місцях переходу через автомобільні і залізничні дороги (необхідність встановлення покажчиків вирішується за погодженням з організацією, що видає технічні умови на перехід газопроводу через автомобільні і залізничні дороги); у місцях відгалужень поліетиленових газопроводів і нерознімних з`єднань поліетиленових газопроводів зі сталевими. На сталевих газопроводах між населеними пунктами допускається використовувати як орієнтирні стовпчики контрольно-вимірювальні пункти (далі - КВП) та контрольні трубки (далі - КТ).

Як свідчить, наданий позивачем акт обстеження розташування орієнтирного стовпчика від 16.08.2023 (ас 40 т. 1) комісією у складі представників оператора ГРМ АТ «Полтавагаз» Лохвицького УЕГС майстра Чорнухинської ДЕГС, слюсаря АДС, слюсаря ПГМ та за участю заступника голови з питань діяльності виконавчих органів влади Чорнухинської селищної ради встановлено, зокрема, що орієнтирний стовпчик мається в наявності близько 70 м від земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0107, що належить Бутенко В.І. та перебуває у користуванні ТОВ «Баришівська зернова компанія». Фотографія орієнтованого стовпчика була додана до акту від 16.08.2023 в якості додатку.

В своїх поясненнях в судовому засіданні представник позивача уточнив, що в якості орієнтирного стовпчика для ідентифікації газопроводу високого тиску насправді було використано контрольну трубку (використання якої допускається на сталевих газопроводах між населеними пунктами як орієнтирний стовпчик), про що, на його думку, свідчить фотознімок, доданий до акту від 16.08.2023.

Проте, суд зауважує, що цими поясненнями позивач фактично сам підтверджує обставини, неповної відповідності зазначених в наданому ним акті від 16.08.2023 даних фактичним обставинам справи.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, зокрема, вказаний доказ (ас 41 т. 1) не був прийнятий судом до уваги у відповідності до ст. 96 ГПК України, оскільки позивачем не надано витребувані судом оригінали електронних доказів. При цьому, позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції, а правомірність прийняття/неприйняття судом такого доказу не є доводом апеляційної скарги відповідача. Таким чином, суд апеляційної інстанції також не має підстав для врахування відповідної фототаблиці.

Окрім того, акт обстеження розташування орієнтирного стовпчика від 16.08.2023 не містить відомостей про те, що траса підземного газопроводу відмічена табличками-покажчиками відповідно до пункту 7.23 Державних будівельних норм України «Газопостачання» ДБН В.2.5.-20:2018.

Слушними також суд апеляційної інстанції вважає зауваження відповідача, що акт обстеження від 16.08.2023 був складений не в день аварії на газопроводі, а через два дні після її локалізації та без залучення уповноваженого представника відповідача.

Водночас, в наданому також позивачем акті обстеження місця пошкодження газопроводу високого тиску від 14.08.2023 (ас. 39 т. 1), тобто складеному в день події, відсутня будь-яка інформація про наявність на зазначеній території будь-яких відповідних орієнтирних елементів.

В свою чергу, відповідач спростовує обставини наявності як на самій земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0107, так і на прилягаючій до неї території в межах видимого огляду будь-яких орієнтирів, передбачених державними будівельними нормами, які б вказували на наявність підземного газопроводу. На підтвердження своєї позиції останнім надано акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107 та прилеглої до ділянки території від 14.08.2023, відповідно до якого заступник директора регіону «Полтавщина» з земельних питань ТОВ «Баришівська зернова компанія», за участю сільського старости та депутата селищної ради провели обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107 (площа 2,5611 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована у межах бувшої Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області) та прилеглої до неї території. У ході обстеження, зокрема, встановлено, що у місцях перетину траси газопроводу з межами земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107, у місцях перетину траси газопроводу із межами прилеглих до земельної ділянки :00:002:0107 інших земельних ділянок, у межах видимості до 500 метрів від будь-якої межі земельної ділянки відсутні таблички-покажчики, що передбачені п. 7.23 Державних будівельних норм України «Газопостачання» ДБН В.2.5.-20:2018.

За наявності зазначеної вище суперечливої інформації в наданих позивачем та відповідачем актах обстеження від 14.08.2023 і 16.08.2023, та рівнозначності за своїм характером та юридичною силою цих доказів, суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ст. 79 ГПК України не може визнати більш вірогідними наведені позивачем доводи та надані ним докази, й відповідно доведеними ним обставини наявності на прилеглій до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0107 території орієнтирного стовпчика, які б зумовлювали обізнаність відповідача про наявність підземного газопроводу високого тиску та відповідно його обов`язок повідомити позивача про проведення сільськогосподарських робіт.

Надаючи оцінку доводам відповідача про недотримання позивачем встановлених п. 7.18 Державних будівельних норм України «Газопостачання» ДБН В.2.5.-20:2018 рекомендацій щодо прокладання по ораних та зрошуваних землях газопроводів на глибину не менше ніж 1 м до верху, суд апеляційної інстанції також вважає суперечливими відповідні спростування позивача, який фактично визнає факт недотримання цих рекомендацій, оскільки в наданому ним акті від 14.08.2023 прямо зазначено, що глибина прокладання газопроводу складає 98 см, тобто менше 1 м. Окрім того, самим позивачем надано до позовної заяви копію пояснень головного агроному Яненко О.В. від 15.08.2023, який зазначив, що глибина обробітку складає 30-35 см.

Слушними в цьому аспекті є і доводи відповідача, який стверджує, що обробка землі відбувалася за допомогою глибокорозпушувача Quivogne 7/300, який за своїми технічними характеристиками не має можливості настільки глибоко розпушувати землю (максимальна глибина обробки складає 650 мм), на підтвердження чого надає відповідну технічну документацію (т.2 ас 173).

За таких обставин, суд не може вважати й доведеними позивачем обставини дотримання відповідних нормативних рекомендацій щодо глибини прокладання підземного газопроводу.

Колегія суддів враховує, що за своїми технічними характеристиками пошкоджений відповідачем газопровід є джерелом підвищеної небезпеки, а здійснення позивачем діяльності з розподілу і транспортування природного газу газопроводом у розумінні ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст. ст. 1187 та 1188 ЦК України, системний аналіз яких дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Враховуючи, що позивачем не доведено неправомірність (протиправність) дій відповідача, з огляду на недоведеність факту обізнаності останнього щодо охоронної зони земельної ділянки, як одного з обов`язкових елементів відповідного складу цивільного правопорушення (наряду з причинним зв`язком між протиправною поведінкою та шкодою, а також виною), а також недоведенням позивачем обставин дотримання нормативних рекомендацій при прокладанні підземного газопроводу на ораних землях, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не витримано тягар доказування щодо заподіяння відповідачем збитків.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 , 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2024 у справі №917/826/24 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», (36000, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (07501, Київська обл., Броварський р-н, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, 11, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6140,28 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.10.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко