ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.10.2024м. СумиСправа № 920/1061/23(920/1126/24)
Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., розглянувши матеріали справи № 920/1061/23(920/1126/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Каденюка Леоніда,1, код 34113412)

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 5924 грн 71 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів 5924,71 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.06.2024 та 2422,40 грн судового збору.

Ухвалою від 13.09.2024 суд постановив: прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі № 920/1061/23 банкрутство ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"; справа № 920/1061/23(920/1126/24) підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, оскільки в цьому випадку засідання не призначалось, суд має вчинити усі дії з підготовки справи до розгляду протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

01.10.2024 до суду надійшов відзив, який підписаний одним з трьох зазначених у ньому відповідачів, тому судд вважає цей відзив поданим ОСОБА_1 .

У відзиві відповідачка просила суд виключити з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; направити матеріали справи на розгляд до Шосткинського міськрайонного суду; зупинити провадження по справі до набрання законної сили рішення Окружного адміністартивного суду міста Києва по справі № 320/25019/24; розгляд справи здійснювати з викликом сторін в порядку загального позовного провадження; викликати у судове засідання спеціаліста Інституту технічної теплофізики НАН України для складання схеми теплопостачання квартири, проведення комплексної експертизи, надання відповідей суду і сторонам відносно визначення кількості наданої позивачем теплової енергії і обгрунтованості витрат на її виробництво та постачання споживачам - відповідачам; судове засідання проводити в режимі відеоконференції; направити до Конституційного Суду України звернення щодо офіційного тлумачення та конституційності положень статті 19 Закону України «Про теплопостачання» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" № 315; відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо клопотання про направлення матеріалів справи на розгляд до Шосткинського міськрайонного суду, щодо розгляду справи з викликом сторін в порядку загального позовного провадження та проведення судового засідання в режимі відеоконференції суд зазначає наступне.

У провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа № 920/1061/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт", провадження в якій відкрито ухвалою суду від 05.10.2023.

Наразі триває процедура розпорядження майном ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Тому суд зазначає, що справа за вказаним позовом підлягає розгляду в межах провадження у справі № 920/1061/23 про банкрутство ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".

Частинами 3, 4, 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Частиною 7 ст. 250 ГПК України передбачено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

За змістом частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідачки, характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають розгляду справи у загальному провадженні, а отже наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з урахуванням того, що розгляд справи № 920/1061/23(920/1126/24) здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, відповідно судове засідання у справі не призначається.

Щодо клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому наведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01 березня 2024 року у справі №910/17615/20, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини першої ст. 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

В обґрунтування клопотання заявниця зазначає про те, що в адміністративній справі № 320/25019/24 вирішується питання щодо чинності окремих положень викладених у пунктах 1-3 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу), яка застосовувалась позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості у справі № 920/1061/23(920/1126/24).

Відповідно до ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України цей Кодекс (далі КАС України) визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

За частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Статтею 265 КАС України визначені наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним. Так, за частиною другою цієї статті нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Процесуальним законодавством регламентовано порядок втрати чинності нормативно-правового акта в разі визнання його протиправним, а саме: з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (п.8.22. постанови Верховного Суду від 01.03.2024 у справі №910/17615/20).

У постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

У постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду також зазначив, що під час розгляду справи про визнання протиправним та нечинним нормативного-правового чи індивідуального акта суд адміністративної юрисдикції з`ясовує питання законності чи незаконності прийняття такого акта; законність та порядок прийняття якого не належить до обставин справи господарської юрисдикції.

Питання застосовності (незастосовності) до встановлених господарським судом обставин справи певного нормативно-правового акта як джерела права жодним чином не належить до обставин господарської справи, які входять до кола доказування у справі та не є фактами, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, а підлягає вирішенню судом в порядку частини шостої статті 11 ГПК України.

Вирішення питання про чинність/нечинність нормативного-правового акта не є підставою для зупинення провадження в господарській справі, адже господарський суд в межах вирішення господарського спору не лише може, але й зобов`язаний самостійно, дотримуючись завдань та принципів господарського судочинства, закріплених у статті 2 ГПК України, в тому числі змагальності та диспозитивності, встановити обставини, які є предметом доказування у ній, застосувати джерела права та розглянути спір у відповідності зі статтями 2 та 11 ГПК України.

Отже, наявність спору щодо чинності (законності) окремих положень Методики розподілу, не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду цієї справи та відповідно не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.

Ураховуючи вимоги частини 1 статті 14 ГПК України, згідно з якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд, керуючись принципом диспозитивності, здійснює розгляд справи з урахуванням обставин справи та поданих сторонами доказів, які існують та містяться у матеріалах справи на момент розгляду спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у цій справі не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи до розгляду Київським окружним адміністративним судом справи № 320/25019/24, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та входять до предмету доказування у справі № 920/1061/23(920/1126/24).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі та відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, що розглядається.

Щодо клопотання відповідачки про виклик у судове засідання спеціаліста Інституту технічної теплофізики НАН України суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ГПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта (ч. 2 ст. 71 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, судом при розгляді цього спору не вчиняються процесуальні дії, пов`язані із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

До того ж, слід зазначити про те, що норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають такого засобу доказування, як пояснення спеціаліста.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що відповідач просить викликати у судове засідання спеціаліста з метою надання ним пояснень, як засобу доказування у справі, що не передбачено нормами чинного Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідачів.

Посилання відповідачки на те, що практична необхідність в офіційному тлумаченні наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" № 315 зумовлена нарахованою на неспожиту, проте розподілену теплову енергію, з чим відповідач не погоджується, не є підставою для направлення до Конституційного Суду України звернення.

З урахуванням цього клопотання відповідачки про направлення до Конституційного Суду України звернення задоволенню не підлягає.

У відзиві на позов відповідачка просить суд виключити з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

04.10.2024 до суду надійшло клопотання позивача про виключення неналежних відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи клопотання, позивач вказує на те, що відповідно поданих до відзиву документів вбачається, що одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування (квартири) від 02.12.2002 є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, оскільки в цому випадку засідання не призначалось, суд має вчинити усі дії з підготовки справи до розгляду протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Ініціатор заміни неналежного відповідача виступає позивач, який наділений правом на визначення осіб, які, на його думку порушили, не визнали чи оспорили суб`єктивні права, свободи чи інтереси.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлене процесуальним законодавством право позивача заявляти в межах тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі клопотання про заміну неналежного відповідача належним відповідачем, а також те, що у клопотанні позивач не змінює предмет та підстав даного господарського позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та відповідачів про виключення неналежних відповідачів.

Керуючись статтями 48, 252, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про направлення матеріалів справи на розгляд до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

2. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

3. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін в порядку загального позовного провадження.

4. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про виклик у судове засідання спеціаліста.

5. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/1061/23(920/1126/24).

6. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про направлення до Конституційного Суду України звернення щодо офіційного тлумачення.

7. Задовольнити клопотання позивача та відповідача про виключення неналежних відповідачів.

8. Замінити неналежних відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У зв`язку із перебуванням судді Яковенка В.В. у відпустці з 07.10.2024 по 11.10.2024 ухвалу підписано 14.10.2024.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: htps://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.В. Яковенко