РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2024Справа № 910/2210/24

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД"

до Державного підприємства "КОМБІНАТ "ПРОГРЕС" Державного агентства резерву України

про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 87 230,39 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "КОМБІНАТ "ПРОГРЕС" Державного агентства резерву України (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 87 230,39 грн, з яких: 50 687,95 грн основного боргу, 11 286,13 грн пені, 4 075,53 грн три проценти річних та 21 180,78 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від оплати за поставлений/отриманий природний газ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/2210/24 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 07.03.2024 в електронний кабінет системи Електронний суд, про що міститься в матеріалах справи повідомлення про доставку електронного листа, однак Підприємство не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов.

Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами до суду не подано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 між Товариством та Підприємством, як Споживачем, укладено Договір постачання природного газу (для не побутових споживачів) № 211032/Т/21/1 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити (передати) Споживачу природний газ, а Споживач зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати Постачальнику вартість природного газу, а також цим Договором. Споживачу присвоєно код енергетичної ідентифікації суб`єкта №56XS0000EAD5R00H.

Згідно з п. 1.2. Договору Споживач має використовувати природний газ виключно на власні потреби.

У пункті 3.1. Договору визначено, що Оператор ГРМ, з яким Споживач уклав договір розподілу природного газу є Акціонерне товариство «КИЇВГАЗ».

Відповідно до пункту 3.6. Договору фактичний об`єм поставленого у розрахунковому періоді газу, підтверджується підписаним між Постачальником та Споживачем актом приймання передачі газу, що складається на підставі даних Оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

Пунктом 3.8. Договору передбачено, що у випадку відмови від підписання акту приймання передачі газу Споживачем, об`єм постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період.

Відповідно до пункту 4.3. Договору оплата вартості газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника протягом Газового місяця (М) споживання газу.

У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 15 (п`ятнадцятого) числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим за даними про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого природного газу Споживачу за розрахунковий період (пункт 4.5. Договору).

Згідно з пунктом 4.7. Договору датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

У період з 01.03.2019 по 28.02.2022 Підприємство включено до Реєстру споживачів природного газу ТОВ «КИЇВГАЗТРЕЙД», що підтверджується роздруківкою з Інформаційної платформи Оператора ГТС.

На виконання умов Договору Товариство у період лютий-березень 2021 року та грудень 2021 року (включно) передало, а Підприємство прийняло природний газ на загальну суму 141 291,89 грн, що підтверджується підписаними актами прийому - передачі газу за лютий та березень 2021 року (включно), відомостями Операторами ГРМ про фактично спожитий обсяг природного газу у грудні 2021 року, які внесені до Інформаційної платформи Оператора ГТС, та довідкою позивача про ціну на газ у грудні 2021 року.

У подальшому, супровідним листом від 09.02.2024 №56/01 Товариство повторно направило на адресу Підприємства акт приймання - передачі природного газу за грудень 2021 року, проте вказаний акт Підприємство не підписало та не повернуло, мотивованої відмови від підписання акту також не надало.

Поряд із цим, 28.01.2022 між Товариством та Підприємством укладено договір постачання природного газу № 211032/Т/22 (далі Договір № 211032/Т/22), за яким станом на 30.12.2022 обліковувалася заборгованість за спожитий природний газ у сумі 81 608,99 грн.

У свою чергу, Підприємством 30.12.2022 сплачено в рахунок погашення боргу за Договором № 211032/Т/22 грошові кошти в сумі 81 608,99 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 29.12.2022 №971 із призначенням платежу: «Оплата за газ природний згідно договору №211032/Т/22 від 28.01.2022».

Разом із цим, Товариство листом від 26.04.2023 №174/01 повідомило Підприємство, що унаслідок існування заборгованості за договором від 15.02.2021 №211032/Т/21/1 грошові кошти в сумі 81 608,99 грн зараховані в рахунок погашення вказаної заборгованості.

Листом від 05.05.2023 №308 Підприємство проти зарахування Товариством грошових коштів заперечило та просило зарахувати платіж згідно цільового призначення платіжного доручення №971 від 29.12.2022 за Договором № 211032/Т/22, а залишок переплати зарахувати в рахунок погашення заборгованості за Договором від 15.02.2021 № 211032/Т/21/1.

Відтак, Товариство зарахувало сплачені грошові кошти в сумі 81 608,99 грн у рахунок погашення боргу за Договором № 211032/Т/22.

Надалі, 26.02.2021 Підприємством сплачено грошові кошти в розмірі 35 954,86 грн із призначенням платежу: «Оплата за газ природний згідно договору №211032/21/1 від 15.02.2021».

У той же час, проведена оплата зарахована Товариством у рахунок погашення боргу за Договором від 01.02.2021 №211032/21.

Отже, за Підприємством утворилась заборгованість у сумі 50 687,95 грн за Договором № 211032/Т/22.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством на виконання умов Договору № 211032/Т/21/1 у період з лютого по грудень 2021 року (включно) передано, а Підприємством прийнято природний газ на загальну суму 141 291,89 грн.

Також судом установлено, що за Підприємством обліковувався борг за Договором № 211032/Т/22 на суму 81 608,99 грн.

Відтак, унаслідок проведення Підприємством часткових розрахунків із Товариством за обома вказаним вище Договорами, залишок заборгованості Підприємства складає 50 687,95 грн та підлягає стягненню на користь Товариства.

Крім того, Товариством нараховано до стягнення з Підприємства за Договором № 211032/Т/21/1 пеню за період з 16.03.2021 до 21.03.2021 у розмірі 75,52 грн на суму боргу 35 338,93 грн за актом від 28.02.2021 та пеню за період з 18.01.2022 до 18.07.2022 у розмірі 11 210,61 грн на суму боргу 81 608,99 грн за актом від 31.12.2021.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.7. Договору № 211032/Т/21/1 Споживач, у разі порушення строків розрахунків за природний газ, встановлених цим Договором, сплачує на користь Постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У пункті 9.2. Договору № 211032/Т/21/1 Сторони погодили, що строк, в межах якого кожна Сторона може звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав у зв`язку з порушенням цього Договору, в тому числі про стягнення пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат (строк позовної давності) становить 5 (п`ять) років.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги Товариства про стягнення 11 286,13 грн пені, нарахованої на суми боргу за поставлений за Договором № 211032/Т/21/1 природний газ у лютому 2021 року та грудні 2021 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок нарахованих на суми боргу за Договором № 211032/Т/21/1 трьох процентів річних у сумі 4 075,53 грн (за період з 16.03.2021 до 21.03.2021 у розмірі 17,43 грн на суму боргу 35 338,93 грн за актом від 28.02.2021; за період з 18.01.2022 до 19.02.2024 у розмірі 4 058,10 грн на суму боргу 81 608,99 грн за актом від 31.12.2021) та інфляційних втрат у розмірі 21 180,78 грн (за період лютий 2022 року січень 2024 року з урахуванням поступового погашення боргу до суми 50 687,95 грн), суд дійшов висновку про стягнення з Підприємства вказаних сум у заявленому обсязі.

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" до Державного підприємства "КОМБІНАТ "ПРОГРЕС" Державного агентства резерву України про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 87 230,39 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "КОМБІНАТ "ПРОГРЕС" Державного агентства резерву України (Україна, 03126, місто Київ, Б. Гавела Вацлава, будинок 24; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" (Україна, 03124, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок 5; ідентифікаційний ) 50 687 (п`ятдесят тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 95 коп. основного боргу, 11 286 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 13 коп. пені, 4 075 (чотири тисячі сімдесят п`ять) грн 53 коп. трьох процентів річних, 21 180 (двадцять одну тисячу сто вісімдесят) грн 78 коп. інфляційних втрат, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ