ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2024 р. Справа№ 927/1732/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників сторін:

від позивача - Слівінська Н.І.

від відповідача - Якимчук Ю.В. (в режимі відеоконференції)

від третьої особи - не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 (повний текст рішення складено та підписано 11.06.2026)

у справі № 927/1732/23 (суддя Мацьор В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство енергетики України

про стягнення 43 736 713,98 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про стягнення 43 736 713,98 грн, з яких 8 405 987,95 грн 3% річних та 35 330 726,03 грн інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00423 від 24.09.2021 та додаткових угод до нього в частині своєчасної оплати за електричну енергію.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позові, суд, встановивши порушення з боку відповідача щодо строків внесення оплати за отриману від позивача електричну енергію, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за Договором на підставі ст. 617 ЦК України та пункту 9.2 Договору.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі №927/1732/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/1732/23 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №927/1732/23.

08.07.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі №927/1732/23 - залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

12.07.2024 до канцелярії суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами доплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №927/1732/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі №927/1732/23 та призначено до розгляду на 18.09.2024.

02.08.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

11.09.2024 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» надійшло клопотання про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 у зв`язку з участю судді учасника колегії Кравчука Г.А. у роботі ХХ чергового з`їзду суддів 18.09.2024 розгляд справи №927/1732/23 було призначено на 19.09.2024.

19.09.2024 засідання не відбулось, оскільки суддя - учасник колегії Кравчук Г.А. брав участь у роботі ХХ чергового з`їзду суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2024 розгляд справи №927/1732/23 призначено на 25.09.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 відкладено розгляд справи №927/1732/23 на 03.10.2024.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

За доводами позивача, судом не надано належної правової оцінки факту відсутності сертифікату ТПП в матеріалах справи № 927/1732/23, який би підтверджував неможливість виконання зобов`язань з оплати електричної енергії в силу дії форс - мажорних обставин саме за Договором, укладеним між сторонами.

В обгрунтування своєї позиції позивач наводить посилання на правові висновки Верховного Суду в господарських спорах щодо належного підтвердження форс-мажорних обставин та можливості звільнення від відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, у силу дії форс-мажорних обставин.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено наявність обставин непереборної сили, що і стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Також відповідач зазначає, що станом на 06.04.2022 (лист від 06.04.2022 за вих.№50-02/0944) позивач фактично визнав настання форс-мажорних обставин для відповідача, а тому посилання на застосування п. 9.5 Договору, згідно умов якого відповідач не має права посилатися на обставини непереборної сили як на підставу звільнення його від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за Договором, є необґрунтованим.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

2.4. інші процесуальні дії у справі

У судове засідання 03.10.2024 з`явилися представники позивача (в залі суду) та відповідача (в режимі відеоконференції).

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

У свою чергу представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку ухвали суду до її електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Колегія суддів, заслухавши думку присутніх учасників справи, враховуючи, що явка сторін в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, з урахуванням обставин справи та наявних в ній доказів, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у справі за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

24 вересня 2021 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом - Трейдінг» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (правонаступник - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом - Трейдинг» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (ПУП) було укладено Договір №65-150-SD-21-00-423 купівлі - продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг (далі - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору, договір укладено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 (зі змінами), далі - Положення про ПСО, та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021.

Відповідно до п.1.2 Договору, кожна Сторона зобов`язана вжити всіх необхідних заходів (вчинити необхідні дії), що передбачені у Законі України «Про ринок електричної енергії», Кодексі системи передачі, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку електричної енергії, Правилах ринку та інших нормативно-правових актах для належного виконання своїх зобов`язань за цим Договором щодо купівлі-продажу електричної енергії, які, зокрема можуть включати, але не виключно, укладання відповідних договорів, внесення необхідних платежів та гарантій, отримання необхідних дозволів, підтверджень та погоджень, здійснення відповідних повідомлень, реєстрацію та надання необхідної інформації, впровадження програмного забезпечення тощо.

За цим договором Продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України) (п.2.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим Договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску Продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Згідно з п.3.1 Договору, періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.

Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у додатковій угоді для періоду постачання (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.3.4 Договору, відпуск/відбір купленої електричної енергії у періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що є додатком до додаткової угоди для періоду постачання.

Кожна сторона самостійно зобов`язана до 10:00 за 2(два) дні до кожного Торгового дня (Доби постачання) здійснити реєстрацію обсягів електричної енергії, що відповідають розрахунковим періодам Торгового дня (Доби постачання), на електронній платформі ОСП.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що підставою для фізичного відпуску/відбору електричної енергії у торговий день (добу постачання) за цим Договором є отримання сторонами від ОСП автоматичного повідомлення на електронній платформі про те, що зареєстрований ДД є дійсним. Якщо будь-яка сторона не здійснила реєстрацію обсягів електричної енергії або реєстрації договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП, купівлі/продажу цих обсягів припиняється. Обсяг електричної енергії, продаж (відпуск) якого сторонами було припинено внаслідок невиконання сторонами пункту 3.5 цього Договору, може бути реалізований продавцем на власний розсуд на інших сегментах ринку. Залишок грошових коштів отриманих продавцем, зараховується у рахунок наступного платежу, відповідно до Додаткової угоди до Періоду постачання.

Відповідно до п.4.2 Договору вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт*год, та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.

Згідно з п.4.3 Договору, оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання.

Оплату за куплену електричну енергію ПУП здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у Розділі 13 цього договору або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш, ніж як за 2 (два) робочі дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді. Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати ПУП за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця (п.4.6 Договору).

Згідно з п.4.9 Договору, після закінчення кожного розрахункового місяця у періоді постачання, сторони складають Акт купівлі-продажу електричної енергії. Продавець не пізніше 2-го робочого дня після закінчення розрахункового місяця, у якому відбулася купівля-продаж електричної енергії, надсилає ПУП з накладенням кваліфікованого електронного підпису Акт купівлі - продажу електричної енергії.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що договір вступає в силу з дати його підписання сторонами (в тому числі кваліфікований електронним підписом (КЕП) та діє на період чинності Положення про ПСО. У частині виконання фінансових зобов`язань Договір діє до їх повного виконання.

Листом №05.1/126 від 03.03.2022 відповідач, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та значним зменшенням споживання електричної енергії побутовими споживачами в Чернігівській області, просив позивача скоригувати в сторону зменшення обсяги купівлі-продажу електричної енергії для потреб побутових споживачів починаючи з 06.03.2022.

Листом №50-02/0944 від 06.04.2022 позивачем (у відповідь на лист відповідача від 03.03.2022 № 05.1/126) повідомлено про погодження запропонованих змін до додаткової угоди до Договору від 16.02.2022 № 6 щодо зменшення обсягу купленої електричної енергії у березні 2022 року та, відповідно, її вартості. Відтак, обсяг після коригування становить 32 695,840 Мвт*год, а вартість електричної енергії - 110 632 913,81 грн з ПДВ.

Додатковими угодами № 6 від 16.02.2022, №7 від 28.03.2022, №8 від 29.04.2022, № 9 від 23.05.2022, № 10 від 23.06.2022, №11 від 25.07.2022, №13 від 25.08.2022, №14 від 30.09.2022, №15 від 29.10.2022, №16 від 22.11.2022, №17 від 28.12.2022, № 18 від 30.12.2022, №19 від 25.01.2023, №20 від 20.02.2023, №21 від 29.03.2023, № 22 від 27.04.2023, №23 від 31.05.2023, №24 від 22.06.2023, №25 від 25.07.2023, №26 від 24.08.2023 (т.1 а.с.153-239) сторони погодили період постачання березень 2022 року - жовтень 2023 року, вартість та обсяг електричної енергії, а також етапи оплати, а саме:

- за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Позивач стверджує, що ним було виконано свої зобов`язання за Договором належним чином та здійснено продаж електричної енергії у період з березня 2022 року по жовтень 2023 року у строки та в обсягах, визначених відповідними Додатковими угодами для Періоду постачання, що підтверджується, зокрема, актами купівлі-продажу електричної енергії, а саме:

- актом №579 від 31.03.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 110 632 913,81 грн з ПДВ (а.с.240 т.1);

- актом №723 від 30.04.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 126 321 476,40 грн з ПДВ (а.с.22 т.2);

- актом №889 від 31.05.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 84 583 682,46 грн з ПДВ (а.с.3 т.2);

- актом №1052 від 30.06.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 90 364 740,53 грн з ПДВ (а.с.11 т.2);

- актом №1234 від 31.07.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 96 461 946,31 грн з ПДВ (а.с.24 т.2);

- актом №1430 від 31.08.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 81 527 568,20 грн з ПДВ (а.с.15 т.2);

- актом №1660 від 30.09.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 87 046 221,26 грн з ПДВ (а.с.18 т.2);

- актом №1819 від 31.10.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 104 077 812,42 грн з ПДВ а.с.17 т.2);

- актом №2107 від 30.11.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 144 888 262,34 грн з ПДВ (а.с.26 т.2);

- актом №2244 від 31.12.2022 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 174 223 665,13 грн з ПДВ (а.с.20 т.2);

- актом №7 від 31.01.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 194 673 459,84 грн з ПДВ (а.с.242 т.1);

- актом №147 від 28.02.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 161 180 154,56 грн з ПДВ (а.с.244 т.1);

- актом №313 від 31.03.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 174 880 383,85 грн з ПДВ (а.с.245 т.1);

- актом №470 від 30.04.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 159 419 278,45 грн з ПДВ (а.с.249 т.1);

- актом №628 від 31.05.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 126 536 510,08 грн з ПДВ (а.с.247 т.1);

- актом №703 від 30.06.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 126 199 377,30 грн з ПДВ (а.с.1 т.2);

- актом №809 від 31.07.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 117 924 731,53 грн з ПДВ (а.с.5 т.2);

- актом №908 від 31.08.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 111 388 523,12 грн з ПДВ (а.с.9 т.2);

- актом №986 від 30.09.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 113 124 232,97 грн з ПДВ (а.с.7 т.2);

- актом №1174 від 31.10.2023 купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 170 029 850,08 грн з ПДВ (а.с.13 т.2).

Відповідачем оплачено поставлену позивачем електричну енергію, що підтверджується інформацією банку про надходження коштів на рахунки ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» та виписками банку по рахунку позивача за період з 01.02.2022 по 31.10.2023.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

У зв`язку з порушенням відповідачем встановлених Додатковими угодами для Періоду постачання строків оплати за електричну енергію, позивачем нараховано відповідачеві 3% річних у розмірі 8 405 987,95 грн та інфляційних втрат у розмірі 35 330 726,03 грн.

Судом встановлено, що сторонами погоджено його істотні умови. Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками. Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним.

Отже, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами, та за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець бере на себе обов`язок продати певний товар (в даному випадку електричну енергію) і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач у період з березня 2022 року до жовтня 2023 року поставляв відповідачу електричну енергію, що підтверджується наявними у справі актами купівлі-продажу електричної енергії.

Сторонами у п. 4.3 Договору та в п. 6 Додаткових угод узгоджено внесення оплати за електричну енергію у формі попередньої оплати.

Проаналізувавши інформацію про надходження коштів на рахунки ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» за період з 01.03.2022 до 31.10.2023 та виписку з рахунку позивача за період з 01.03.2022 до 31.10.2023, судом першої інстанції встановлено порушення з боку відповідача щодо строків внесення оплати за отриману від позивача електричну енергію.

З урахуванням положень статті 625 ЦК України позивач нарахував до стягнення з відповідача за загальний період прострочення з 17.03.2022 до 13.11.2023 3% річних на суму 8 405 987,95 грн та інфляційних втрат у розмірі 35 330 726,03 грн.

Однак, суд першої інстанції, дослідивши доводи відповідача щодо наявності обставин, які звільняють його від відповідальності у вигляді стягнення процентів річних та інфляційних втрат передбачених ст. 625 ЦК України, дійшов висновку про їх обґрунтованість та наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за Договором на підставі ст. 617 ЦК України та пункту 9.2 Договору.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи учасників справи щодо підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді стягнення процентів річних та інфляційних втрат передбачених ст. 625 ЦК України, дійшла наступних висновків.

Як на підставу для звільнення відповідача від відповідальності за порушення строків оплати отриманої від позивача електричної енергії останній посилається, зокрема, на лист торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за вих.№2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) військової агресії російської федерації проти України, які є надзвичайними і невідворотними до їх офіційного закінчення.

Водночас, відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.12.2023 у справі №922/193/23, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

За умовами пункту 9.2 Договору у випадку виникнення форс-мажорних обставин, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин.

У статті 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Із аналізу наведених правових норм (ст. ст. 614, 617 ЦК України) вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Згідно із нормами ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначив, що:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист торгово-промислової палати України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

У постановах від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 Верховний Суд виклав такі висновки:

- лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;

- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання;

- той факт, що ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постанові від 13.09.2023 у справі №910/7679/22 Верховний Суд зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень стаття 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Водночас, у постанові від 26.10.2022 №905/857/19 Верховний Суд зазначив, що обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків.

Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 75 ГПК України).

Відповідно до п. 9.1 Договору під форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) розуміються надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору та/або обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовими ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, суд наголошує, що укладаючи договір сторони погодили, що до форс-мажорних обставин відноситься, зокрема, загроза війни, збройний конфлікт, ворожі атаки, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, акти тероризму, диверсії, введення комендантської години тощо.

З аналізу визначених у п. 9.1 Договору домовленостей сторін суд доходить висновку, що до форс-мажорних обставин може відноситися, у тому числі військова агресія російської федерації проти України, яка проводить активні воєнні (бойові) дії, зокрема, на території здійснення господарської діяльності відповідача (Чернігівської області).

Згідно з ч.3 ст.75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Таким чином, судом визнається проведення активних воєнних (бойових) дій на території Чернігівської області (територія здійснення господарської діяльності відповідачем) загальновідомою обставиною.

Разом з тим, пунктом 9.2 Договору передбачено, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин.

У даному контексті слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Зобов`язання зі сплати як 3% річних, так і інфляційних втрат, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19; пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

З системного аналізу зазначених вище обставин та досягнутих між сторонами домовленості, які викладено у підписаному між сторонами договорі, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що проведення активних (бойових) дій на території Чернігівської області (територія здійснення господарської діяльності відповідачем) є загальновідомою обставиною, яка є надзвичайною та невідворотною для відповідача, а отже може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне (несвоєчасне) виконання зобов`язання за договором, яке полягає в оплаті за отриману від позивача електричну енергію, яка в подальшому постачалася побутовим споживачам такої енергії на територію Чернігівської області.

Водночас, з наявних у справі доказів вбачається, що сторони укладали додаткові угоди, у яких загалом погоджували зменшення загального обсягу електричної енергії.

Зокрема, листом від 06.04.2022 за вих.№50-02/0944, позивач повідомляв відповідача про погодження зменшення обсягу купленої електричної енергії у березні 2022 року, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні»).

Отже, станом на 06.04.2022 (06.04.2022 за вих.№50-02/0944) позивач фактично визнав настання форс-мажорних обставин для відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сторони у Договорі (п. 4.3) погодили оплату за електричну енергію у формі попередньої оплати.

Тобто, позивач не отримавши від відповідача попередню оплату продовжував поставляти відповідачу електричну енергію, що дає підстави з вірогідністю припустити, що позивач воєнні (бойові) дії на території Чернігівської області визнав надзвичайними та невідворотними обставинами, які мали негативний вплив на підприємство відповідача, а тому неотримавши від відповідача попередньої оплати за електричну енергію продовжував її (електричну енергію) поставляти відповідачу.

Також судом враховано, що відповідач за умовами укладеного із позивачем Договору купував електричну енергію для постачання побутовим споживачам.

Побутовий споживач це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

В умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України постановою від 05.03.2022 №206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонив:

нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

припиняти/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

У зазначеній постанові вказано, що така заборона діятиме до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Як зазначалося раніше, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на момент прийняття даного рішення суду не є скасованим.

Станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції в даній справі строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 12.08.2024, та наразі також продовжений.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 13 р. ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01.01.2019 вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме:

суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії;

упродовж шести років з 01.01.2019 такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА Чернігів» відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, здійснює діяльність на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 №429 та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Чернігівської області відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Дослідивши перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за №309 суд встановив, що вся територія Чернігівської області (область, на якій відповідач постачає електричну енергію побутовим споживачам) у період з 24.02.2022 по 03.04.2022 віднесена до території активних бойових дій; наразі до переліку територій Чернігівської області, на яких ведуться (велися) бойові дії, належать, зокрема Новгород-Сіверський район (Новгород-Сіверська міська територіальна громада з 22.06.2022; Семенівська міська територіальна громада з 22.06.2022); Корюківський район (Корюківська міська територіальна громада з 29.06.2022 по 22.09.2022, з 17.11.2023; Сновська міська територіальна громада з 22.06.2022); Чернігівський район (Городнянська міська територіальна громада з 22.06.2022; Деснянська селищна територіальна громада з 31.03.2022 по 31.12.2022).

Оскільки на території Чернігівської області ведуться (велися) бойові дії з лютого 2022 року, враховуючи, що спірним періодом поставки електричної енергії є період з березня 2022 року до жовтня 2023 року, логічним є висновок, що військова агресія російської федерації проти України та проведення воєнних (бойових) дій, зокрема, на території Чернігівської області мала значний вплив, в тому числі на розрахунки (їх відсутність або затримка) з відповідачем побутовими споживачами (кінцевими споживачами послуг, які надавалися відповідачем з постачання електричної енергії), про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Отже, відповідач здійснив у повному обсязі розрахунок за отриману від позивача у період з березня 2022 року до жовтня 2023 року електричну енергію з порушенням строку, визначеного Договором, саме через військову агресію російської федерації проти України і ведення воєнних (бойових) дій, зокрема, на території Чернігівської області.

Водночас, суд враховує, що 04.08.2022 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №12, згідно із умовами якої сторони домовилися доповнити розділ №6 договору новим п. 6.5 наступного змісту:

« 6.5. На період дії в Україні воєнного стану (починаючи з 24.02.2022) та протягом 30 днів після його припинення або скасування до сторін за порушення зобов`язань за цим договором не застосовуються штрафні санкції, передбачені цим договором та законодавством України».

У п. 2 даної додаткової угоди зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту її укладення, а саме з 24.02.2022.

З аналізу змісту додаткової угоди №12 від 04.08.2022 обґрунтованим є висновок, що позивач, укладаючи додаткову угоду такого змісту, усвідомлював умови ведення відповідачем господарської діяльності з поставки побутовим споживачам електричної енергії у період з березня 2022 року до жовтня 2023 року, тобто у період введення активних воєнних (бойових) дій на території, зокрема, Чернігівської області і фактично, в черговий раз, визнав виникнення у відповідача форс-мажорних обставин шляхом надання згоди на те, щоб не покладати на відповідача відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати за електричну енергію саме у період дії форс-мажорних обставин (воєнного стану).

Між тим, добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20 та від 07.04.2023 у справі №910/5172/19).

Слід зауважити, що на переконання суду заперечення позивачем наявності у відповідача в даному конкретному випадку форс-мажорних обставин (воєнного стану) щодо виконання зобов`язань за договором №65-150-SD-21-00423 від 24.09.2021 є діями, які суперечать попередній поведінці позивача.

Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити, або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, у даному конкретному випадку військова агресія російської федерації проти України і ведення воєнних (бойових) дій, зокрема, на території Чернігівської області є надзвичайною за даних умов подією, яку сторони не могли ані передбачити, ані відвернути, а отже така подія, яка полягала у веденні активних воєнних (бойових) дій на території, зокрема, Чернігівської області, визнається доказом відсутності вини відповідача у порушенні строків оплати за отриману від позивача у період з березня 2022 року до жовтня 2023 року електричну енергію (оплачену у повному обсязі), який у сукупності з іншими доказами, доводить, що порушення взятих на себе зобов`язань сталося з незалежних від відповідача обставин.

Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за Договором на підставі ст. 617 ЦК України та пункту 9.2 Договору.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за Договором на підставі ст. 617 ЦК України та пункту 9.2 Договору.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Вказані положення кореспондуються з положеннями статті 275 ГК України. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Водночас, відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2).

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів. Таким чином, судом розцінюється критично посилання відповідача на його незадовільний фінансовий стан та дані фінансової звітності також з огляду на те, що майновий стан відповідача є наслідком його господарської діяльності, а також, наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику.

За змістом ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи позивача щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності колегія суддів вважає такими, що спростовуються встановленими судом обставинами, враховуючи при цьому, що такі обставини є загальновідомими, а позивачем фактично станом на 06.04.2022 визнано настання форс-мажорних обставин для відповідача, у зв`язку з чим у подальшому сторонами було укладено додаткову угоду, що в сукупності з урахуванням статті 617 ЦК України та пункту 9.2 Договору є підставою для звільнення відповідача за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором. З аналогічних підстав судом відхиляються й доводи скаржника про недоведення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили та неможливістю своєчасного виконання зобов`язань.

При цьому, твердження позивача про те, що судом не надано належної правової оцінки факту відсутності сертифікату ТПП в матеріалах справи № 927/1732/23, який би підтверджував неможливість виконання зобов`язань з оплати електричної енергії в силу дії форс - мажорних обставин саме за Договором, укладеним між сторонами - колегія суддів сприймає критично з огляду на встановлені судом самостійні та відмінні від вказаного підстави для звільнення від відповідача відповідальності.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду колегія суддів вважає нерелевантними в контексті встановлених судом обставин саме в даній справі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі № 927/1732/23 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі № 927/1732/23 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі №927/1732/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.06.2024 у справі №927/1732/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/1732/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.10.2024.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук