ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" жовтня 2024 р. Справа № 911/2601/24

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Фастівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Вул

про стягнення 340 367,61 гривень

установив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фастівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Вул про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, за адресою: площа Промвузол, 8 у м. Фастів, Київської області, кадастровий номер :02:010:0071 в сумі 340 367,61 гривень.

Так, у змісті вказаного позову зазначено, зокрема, що 26.02.2020 Фастівською міською радою прийнято рішення №25/99-LXX-VII про передачу в оренду відповідачу земельної ділянки під розміщення будівель і споруд, а вказане рішення офіційно опубліковано за посиланням: https://fastiv-rada.gov.ua/71-cherhova-sesiia-miskoi-rady-vid-26-liutoho-2020-roku-perelik-pryjniatykh-rishen/.

Також, у змісті вказаного вище позову зазначено, зокрема, про таке:

- позивач розробив та надіслав відповідачу разом з супровідним листом №06-31/3691 від 21.08.2020 договір оренди земельної ділянки для його підписання, попри те відповідач договір не підписав та досі продовжує використовувати земельну ділянку без правових підстав та орендну плату до міського бюджету не сплачує;

- згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №389061284 відповідачу належить на праві власності об`єкт нерухомого майна за адресою: площа Промвузол, 8 у м. Фастів, Київської області;

- згідно інформації, отриманої через ІТС «Електронний кабінет», сума сплаченого підприємством ПДФО у 2019-2022 роках відсутня;

- сума орендної плати за період з вересня 2021 року по серпень 2024 року складає 340 367,61 гривень.

Дослідивши матеріали вказаної вище позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

Згідно пунктів 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 73, ч. 4 ст. 74, ст. 91, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, в порушення приписів пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ст. ст. 91, 164 ГПК України, позовна заява Фастівської міської ради не містить пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів на підтвердження викладених в позові обставин:

- офіційного опублікування рішення №25/99-LXX-VII від 26.02.2020;

- невнесення відповідачем до міського бюджету орендної плати, у тому числі і за спірний період;

- відсутності інформації у ІТС «Електронний кабінет» щодо сум сплаченого підприємством ПДФО у 2019-2022 роках.

Водночас позивачем не зазначено про наявність/відсутність у нього відповідних доказів, та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

Саме ж лише зазначення у позовній заяві посилання на сторінку в мережі Інтернет - https://fastiv-rada.gov.ua/71-cherhova-sesiia-miskoi-rady-vid-26-liutoho-2020-roku-perelik-pryjniatykh-rishen/., не свідчить про дотримання процесуальних приписів щодо порядку доказування та виключного переліку засобів, за допомогою яких встановлюються необхідні для встановлення обставин дані згідно ч. 2 ст. 73 ГПК України - письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

До того ж суд звертає увагу позивача на те, що:

- таке посилання не є активним та сторінку в мережі Інтернет не завантажує;

- бухгалтерські довідки та/або акти звірки розрахунків є лише технічними (фіксуючими) документами, несуть інформаційний характер, попри те зазначені документи не є первинними обліковими документами, як і не є такими документами додані до позову розрахунки боргу, відтак зазначені документи можуть бути оцінені судом лише у сукупності з доказами у формі первинних облікових документів.

Поряд з тим, в розрізі вказаних у позові обставин та відповідних доказів на їх підтвердження суд звертає увагу позивача на необхідності подання пояснень щодо того, у якій графі та/або розділі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №389061284 містяться відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю Еліт Вул та належність йому на праві власності нерухомого майна будівель та/або споруд за адресою: площа Промвузол, 8 у м. Фастів, Київської області.

Крім того суд зауважує, що додані до позову копії документів, найменовані позивачем у частині щодо направлення відповідачу листа №06-31/3691 від 21.08.2020 «докази відправлення», є частково нечитабельними, що перешкоджає встановленню їх повного змісту.

В розрізі вказаного суд звертає увагу позивача на те, що:

- згідно приписів ст. ст. 14, 74, 164 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та відповідно надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання;

- приписи ст. ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання;

- обов`язок доказування, який в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, треба розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження власних доводів, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, а тому повноту дослідження обставин справи забезпечує принцип змагальності, який не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує;

- позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази або вказує на такі докази та зазначає про неможливість їх подання.

З огляду вказаного суд дійшов висновку, що позовна заява Фастівської міської ради не відповідає приписам ст. ст. 91, 164 ГПК України стосовно необхідності надання належним чином засвідчених доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, зокрема щодо оформлення позовної заяви та її змісту, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Фастівської міської ради без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

Висновуючи про залишення позову без руху судом враховано, що:

- передбачена ст. 14 ГПК України диспозитивність, як і власний розсуд позивача не є безмежними та не можуть використовуватись з порушенням передбачених процесуальним законом обов`язків щодо форми та змісту позовної заяви, тоді як суд на стадії відкриття провадження у справі наділений правом перевірити і встановити відповідність позовної заяви таким процесуальним вимогам;

- усунення недоліків позовної заяви спрямовано як на виключення неточностей заявлених вимог та можливості подвійного тлумачення волі заявника, так і на виключення необхідності у додатковій затраті часу на вчинення відповідних дій під час розгляду справи, що у зворотному перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та ускладнить вирішення спору і розгляд справи загалом;

- право суд не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв/скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, відтак кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, метою яких є не допустити безладного перебігу судового процесу.

Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву Фастівської міської ради без руху.

2. Виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду:

1) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини офіційного опублікування рішення №25/99-LXX-VII від 26.02.2020, та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

2) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини невнесення відповідачем до міського бюджету орендної плати, у тому числі і за спірний період, та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

3) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини відсутності інформації у ІТС «Електронний кабінет» щодо сум сплаченого підприємством ПДФО у 2019-2022 роках, та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

4) письмових пояснень стосовно того, у якій графі та/або розділі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №389061284 містяться відомості про Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Вул та належність йому на праві власності нерухомого майна будівель та/або споруд за адресою: площа Промвузол, 8 у м. Фастів, Київської області;

5) належним чином засвідчені та читабельні копії документів, найменовані позивачем у частині щодо направлення відповідачу листа №06-31/3691 від 21.08.2020 як «докази відправлення».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду згідно ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України не підлягає.

Суддя В.А. Ярема