16.10.2024Справа № 910/5835/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» про долучення доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
про стягнення 343 202, 35 грн
про стягнення 1 223 825, 00 грн,
за участі представників сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): не з`явилися
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Бегма А.П.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська залізнична компанія" до Приватного підприємства "ЧУДСЕРВІС" про стягнення 343 202, 35 грн та за зустрічним позовом Приватного підприємства "ЧУДСЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська залізнична компанія" про стягнення 1 223 825, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2024 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

30.09.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС (зареєстровано 01.10.2024) Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) просить суд стягнути на свою користь з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) 54 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 судове засідання для розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» про долучення доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/5835/24 призначено на 16.10.2024.

15.10.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС Приватним підприємством «ЧУДСЕРВІС» подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

16.10.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника товариства.

У судове засідання 16.10.2024 представник позивача за первісним позовом не з`явився, втім у своїй заяві просив розгляд клопотання провести без його участі. Представник відповідача за первісним позовом з`явився у судове засідання.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем за первісним позовом заявлено клопотання про розгляд заяви без його участі, суд на місці постановив розгляд клопотання про розподіл судових витрат провести за його відсутності.

У судовому засіданні 16.10.2024 судом розглянуто матеріали клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» про долучення доказів до матеріалів справи та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/5835/24, заслухано пояснення представника відповідача за первісним позовом та встановлено наступне.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 54 900, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним) на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024 № 93/2024 (надалі - договір), який був укладений між Адвокатським бюро «Висіцької «ВІВ ЛІГАЛ» (надалі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» (надалі - замовник).

За умовами пункту 1.1 договору замовник замовляє, а виконавець приймає на себе зобов`язання з якісного і своєчасного надання замовнику послуг, а замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати належним чином надані послуги.

У п. 3.1. договору визначено, що сторони досягли згоди, що оплата послуг, наданих у зв`язку з виконанням предмету цього договору, на день підписання договору встановлюється в залежності від посади співробітника виконавця, який безпосередньо виконує конкретне замовлення і складає, без урахуванням ПДВ: керуюча бюро, адвокат - 3 000,00 грн, помічник адвоката - 2 800,00 грн. мінімальною одиницею надання послуг є 6 хвилин, що становлять 1/10 години (п. 3.1.).

За погодженням сторін до оплачуваного замовником часу включається весь час, витрачений виконавцем на виконання послуг для замовника. При цьому, сторони погодили, що облік оплачуваного часу починається з моменту початку зустрічі/телефонної розмови контактних осіб сторін щодо отримання від замовника інформації по суті замовлення, а закінчується моментом передачі замовнику результатів виконання замовлення (п. 3.2. договору).

У п. 3.5. сторонами погоджено умови оплати, зокрема: замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому послуг, або здійснити передоплату за послуги виконавця в залежності від домовленості сторін.

Цей договір, відповідно до п. 8.1., вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2028 року. Подовження дії цього договору здійснюється шляхом укладення додаткової угоди до нього або шляхом укладення нового договору.

Згідно з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Висіцької «ВІВ ЛІГАЛ» необхідних для надання правничої допомоги у справі № 910/5835/24, адвокатом надано правові послуги з правової допомоги у суді першої інстанції у на загальну суму 54 900,00 грн, а саме:

- підготовка та подання позовної заяви про стягнення грошових коштів від 08.05.2024, витрачено 3 год. - 9 000,00 грн;

- підготовка та подання відповіді на відзив у справі №910/5835/24, витрачено 3 год. - 9 000,00 грн;

- підготовка та подання відзиву на зустрічну позовну заяву у справі №910/5835/24, витрачено 4 год. - 12 000,00 грн;

- підготовка заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 910/5835/24, витрачено 3,3 год. - 9 900,00 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні 24.07.2024 витрачено 0,3 год. - 900,00 грн;

- підготовка заперечення на клопотання про поновлення строків та долучення доказів, які приєднані до відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 910/5835/24, потрачено 2,1 год - 6 300,00 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні 07.08.2024, потрачено 0,3 год - 900,00 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні 11.09.2024, потрачено 1,6 год - 4 800,00 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні 25.09.2024, потрачено 0,7 год - 2 100,00 грн.

За актом б/н приймання надання послуг від 27.09.2024 адвокатське бюро «Висіцької «ВІВ ЛІГАЛ» надало, а ТОВ «Українська залізнична компанія» отримало послуги вартістю 54 900,00 грн, а саме: підготовка та подання позовної заяви про стягнення грошових коштів від 08.05.2024 - 9 000,00 грн; підготовка та подання відповіді на відзив у справі №910/5835/24 - 9 000,00 грн; підготовка та подання відзиву на зустрічну позовну заяву у справі №910/5835/24 - 12 000,00 грн; підготовка заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 910/5835/24,- 9 900,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні 24.07.2024 - 900,00 грн; підготовка заперечення на клопотання про поновлення строків та долучення доказів, які приєднані до відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 910/5835/24 - 6 300,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні 07.08.2024 - 900,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні 11.09.2024 - 4 800,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні 25.09.2024 - 2 100,00 грн.

При цьому, у вищевказаному акті сторони відмітили, що жодних претензій з приводу послуг бюро та їх вартості клієнт не має.

Як вбачається із матеріалів справи виконавцем висталено замовнику рахунки, а саме № 82/2024 від 15.05.2024 на суму 9 000,00 грн; № 91/20224 від 26.06.2024 на суму 21 000,00 грн, № 96/2024 від 17.07.2024 на суму 9 900,00 грн та № 108/2024 від 26.09.2024 на суму 15 000,00 грн.

Судом встановлено, що вказані рахунки були оплачені замовником, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями № 334 від 03.06.2024; № 348 від 27.06.2024; №363 від 18.07.2024 та № 389 від 27.09.2024.

З урахуванням наданих доказів, представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) вказує про понесення адвокатських витрат у розмірі 54 900 грн за надану правничу допомогу в межах справи №910/5835/24.

Судом встановлено, що Мудровська Катерина Юріївна та Висіцька Ірина Володимирівна є адвокатами в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду заявником документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру та враховуючи результати розгляду даної справи (відмова у задоволенні позовних вимог як за первісним позовом так і за зустрічним) , суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України).

Так враховуючи, що у задоволенні первісного позову було відмовлено повністю, то відповідно витрати понесені позивачем за первісним позовом у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається на останнього.

Також судом враховано, що відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустріним) подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому позивачем вказано про очевидне завищення вартості робіт, яка є неспівмірною зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом, що свідчить про недобросовісну поведінку з боку ТОВ "УЗК" з метою стягнення неспiвмiрно великого розміру витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача за первісним позовом (позивача за зустріним) витрат позивача за первісним позовом на правову допомогу у розмірі 14 350, 00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЧУДСЕРВІС» (03164, м. Київ, вул. Булаховського Академіка, 5Г, ідентифікаційний код 35545924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська залізнична компанія» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 16-В, офіс 105, ідентифікаційний код 45024854) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14 350 грн 00 коп.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 17.10.2024.

Суддя Л. Г. Пукшин