ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 Справа № 914/3739/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, за участю секретаря судового засідання Марти Пришляк, розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МС «ТРАНС»,

про відшкодування шкоди у зв`язку з неналежним виконанням договору перевезення,

представники сторін:

від позивача: Бутенко М.О.

від відповідача: не з`явився;

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС «ТРАНС» про відшкодування шкоди у зв`язку з неналежним виконанням договору перевезення.

Ухвалою від 27.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику представників сторін. 23.02.2024 з метою отримання пояснень сторін по суті спору, суд ухвалою перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2024. Подальший рух справи відображено у відповідних ухвалах суд.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи та прийняття рішення судом 30.09.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 27 785,96 грн, які виникли при перевезенні вантажу (ванн), шляхом його пошкодження.

Позиція відповідача

Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема позивачем не доведено пошкодження усіх ванн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

07.09.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та Приватним транспортно експедиційним підприємством «Автотрасекспедиція» (далі - Страхувальник) укладено договір страхування цивільної відповідальності експедитора № 6000/215/001013 (далі - Договору).

Відповідно до умов Договору предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відповідальністю Страхувальника за відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб при наданні транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень вантажів.

Договором № 6000/215/001013 передбачена франшиза у розмірі 10 000,00 грн.

20.03.2019 між Промисло-технічною компанією у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» (надалі Клієнт) та Приватним транспортно - експедиційним підприємством «Автотрансекспедиція» (надалі Експедитор) укладено договір № 200320193А (Договір транспортного експедирування).

Відповідно до умов договору, регулюється порядок взаємовідносин сторін при виконанні Експедитором доручень Клієнта по організації, плануванні, розрахунків та здійсненню автомобільних перевезень вантажів, а також при наданні інших послуг пов`язаних з автомобільними перевезеннями.

25.02.2020 між Приватним транспортно експедиційним підприємством «Автотрансекспедиція» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС «ТРАНС» (надалі Відповідач/Перевізник) укладено договір № 504/20 про перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 5.1.1 Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за ушкодження вантажу, а також за порушення його товарного виду незалежно від провини Перевізника, після прийняття його до перевезення і до видачі уповноваженому вантажоодержувачеві.

Відповідно до п. 5.2.1 Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту видачі Вантажоотримувачу, або його уповноваженій особі, який зазначений в товарно-транспортних документах.

Відповідно до п. 5.2.2 Перевізник несе відповідальність за дії осіб, що залучаються до виконання цього, Договору, у розмірі і на умовах, передбачених цим Договором та чинним законодавством, як за свої власні.

26.11.2201 між Експедитором та Перевізником підписано заявку про надання транспортних послуг № 0015590.

Відповідно до договору перевезення повинно здійснюватись транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_1 .

06.12.2021 складено акт рекламації. Характер пошкоджень - бій, завалення палет.

На виконання заявки № 0015590 від 26.11.2021 Відповідач прийняв для перевезення вантаж Sanitary Products (санітарні продукти).

Даний вантаж доставлено у пошкодженому стані, про що складено акт рекламації № 9265, товар (код товару 467446) найменування 2950-000 BetteForm Ванна 180*80 із шумоізоляцією BetteAntinoise, у кількості 12 штук. Характер пошкоджень - бій, завалення палет.

Як стверджує позивач, у зв`язку з невиконанням обов`язків по Договору експедиторських послуг Промисло технічній компанії у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» було нанесено збитки у розмірі 37 785,96 грн:

- вартість пошкодженого вантажу = 25 905,96 грн;

- вартість доставки вантажу = 4 916,00 грн;

- вартість розмитнення вантажу = 6 964,00 грн.

На підтвердження вартості пошкодженого майна, вартості перевезення та митних платежів позивач подав додаткові пояснення вх. №22816/24 від 18.09.2024, крім того матеріали справи містять відповідні докази на підтвердження суми заявленої до стягнення заборгованості.

Позивач представив фото пошкоджених ванн, з яких вбачається, що 12 ванн з`їхали з дерев`яного піддону та вперлись в підлогове покриття автомобіля, що й призвело до пошкодження кутів вван. Крім того ванни отримали пошкодження по середині в довжину ванни.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

За приписами ст.193 ГК України, які кореспондуються зі ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні регулюютьсяглавою 32 ГК України,главою 64 ЦК України, а також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі -Конвенція).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 306 ГК України,перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, яка кореспондується з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція (ч. 4 ст. 306 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За ст. 932 ЦК України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно зі ст. 934 ЦК України,за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно доглави 51 цього Кодексу.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно - експедиторську діяльність" також передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

За умови дотримання пунктів 2 - 5 статті 18 Конвенції, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов`язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин: a) з використанням відкритих безтентових транспортних засобів, якщо таке використання було погоджене і чітко зазначене у вантажній накладній; b) з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню; c) з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача; d) з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників; e) з недостатністю або неадекватністю маркування чи нумерації вантажних місць; f) з перевезенням худоби.

Якщо відповідно до цієї статті перевізник не несе жодної відповідальності за деякі обставини, що викликали втрату, ушкодження або затримку, то він несе відповідальність лише в тій мірі, у якій обставини, за які він відповідає згідно цієї статті, сприяли виникненню втрати, ушкодження або затримки.

За змістом ч.ч.1, 2, 4 ст.18 Конвенції, тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику. Якщо перевізник встановить, що через обставини, які склалися, утрата вантажу чи його ушкодження могли бути наслідком одного чи декількох особливих ризиків, зазначених у пункті 4 статті 17, то вважається, що вони відбулися внаслідок цього. Однак, позивач має право довести, що утрата або ушкодження фактично не були пов`язані, повністю або частково, з одним з цих ризиків. Якщо перевезення виконується транспортними засобами, спеціально обладнаними так, щоб вантаж не підпадав під вплив тепла, холоду, змін температури чи вологості повітря, перевізник не може посилатися на підпункт d) пункту 4 статті 17, якщо тільки він не доведе, що всі заходи стосовно вибору, обслуговування і використання вищезгаданого обладнання, яких він був зобов`язаний вжити з урахуванням обставин, були ним вжиті, і що він дотримувався будь-яких наданих йому спеціальних інструкцій.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.23 Конвенції, якщо відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті.

Частиною 2 ст.22 ЦК Українивстановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.924 ЦК України,перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3ст.314 ГК України також передбачено,що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Згідно з приписами ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст.225 ГК України).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст.22, ст.611, ч.1 ст.623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Виходячи з наведеного та в силуст.74 ГПК України, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків та розмір зазначених збитків, невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2020 у справі №904/3189/19, від 21.02.2020 у справі №907/746/17).

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

При прийманні/завантаженні товару не було помічено недоліків, розбіжностей в документах, товар було прийнято без будь-яких зауважень в товарно-транспортних документах.

При отриманні товару виявлено його пошкодження в результаті падіння з дерев`яної палети.

Сума збитків згідно акту рекламації № 9265 від 06.12.2021, та відповідно до міжнародної товарно транспортної накладної (CMR) № 33633 становить:

- Вартість пошкодженого вантажу 2950-000 BetteForm Ванна 180*80 із шумоізоляцією BetteAntinoise, білий у кількості 12 шт х 2158,83 грн = 25 905,96 грн.

- Вартість доставки вантажу 2950-000 BetteForm Ванна 180*80 із шумоізоляцією BetteAntinoise, білий у кількості 12 шт становить 4 916,00 грн.

- Вартість розмитнення вантажу 2950-000 BetteForm Ванна 180*80 із шумоізоляцією BetteAntinoise, білий у кількості 12 шт становить 6 964,00 грн.

Таким чином, загальна сума збитків за міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 33633 становить 25 905,96 грн + 4 916,00 грн + 6 964,00 грн = 37 785,96 грн.

Щодо розрахунку вартості доставки, суд зазначає, що вартість доставки вантажу складала 2 700,00 Євро, повний об`єм вантажу складав 10,14 л/м, а об`єм пошкодженого вантажу склав 0,577 л/м. Станом на 28.11.2021, офіційний курс за НБУ євро до гривні становить 31,3948 грн. Таким чином вартість доставки складає 4 916,00 грн.

Вартість ванни BetteForm Ванна 180*80 із шумоізоляцією BetteAntinoise складає 70 Євро, офіційний курс НБУ за євро до гривні на момент покупки становив 30,84 грн.

Відповідно до п. 3 договору № 6000/215/001013, передбачена франшиза у розмірі 10 000,00 грн.

Таким чином Промисло-технічній компанії у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» було відшкодовано шкоду у розмірі 27 785,96 грн.

За наведених обставин зазначена шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст.ст.76, 77 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зробила висновок про те, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено існування обставин, які, згідно з положеннями ст.ст.17, 18 Конвенції, є підставою для звільнення перевізника від відповідальності за ушкодження вантажу.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС «ТРАНС» (код ЄДРПОУ 42670652) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» () завдані збитки у розмірі 27 785,96 грн та 2 684,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.