РІШЕННЯ

10 вересня 2024 року м. Тернопіль Справа № 921/297/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1

до відповідача: Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, 46006, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54

про стягнення заборгованості у сумі 357 957 298 грн 06 коп., з яких 234 983 389 грн 90 коп. основний борг, 13 885 388 грн 11 коп. три проценти річних, 43 247 907 грн 11 коп. пеня, 65 840 612 грн 94 коп. інфляційні втрати.

За участі представників сторін та їх учасників:

Позивача: адвокат Єгоров Валерій Сергійович, (присутній до виходу суду в нарадчу кімнату);

Відповідача: адвокат Мельник Оксана Семенівна, довіреність без номера від 25.12.2023 (чинна до 31.12.2024), (присутня до виходу суду в нарадчу кімнату).

1. Cуть справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявоюдо відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгазпростягнення заборгованості у сумі 357 957 298 грн 06 коп., з яких 234 983 389 грн 90 коп. основний борг, 13 885 388 грн 11 коп. три проценти річних, 43 247 907 грн 11 коп. пеня, 65 840 612 грн 94 коп. інфляційні втрати за Договором за поставлений природний газ у січні та лютому 2022 року.

Ухвалою суду від 17.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 09.07.2024.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, відкладалось підготовче засідання та продовжувався розгляд підготовчого провадження.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 23.07.2024, судом продовжено строк підготовчого провадження до 19.08.2024, закрито підготовче провадження з 20.08.2024 та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.08.2024 о 10 год. 00 хв., про що судом постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати та без постановлення окремого процесуального документу.

У судовому засіданні 20.08.2024 відкрито розгляд справи по суті.

В порядку статті 216 ГПК України судове засідання по розгляду справи по суті неодноразово відкладалось з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 10.09.2024.

Присутня у призначеному судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представниця відповідача проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити із посиланням на обставини, викладені, зокрема у відзиві на позовну заяву.

Суд, у судовому засіданні 10.09.2024, видалився до тривалої нарадчої кімнати та після повернення з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Розгляд клопотання відповідача про призначення експертизи.

30.05.2024 приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» через систему «Електронний суд» подано клопотання від 30.05.2024 (вх. № 4345 від 30.05.2024) про призначення експертизи.

03.06.2024 товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України через систему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання про призначення експертизи від 02.06.2024 (вх.№4406 від 03.06.2024).

Суд, надавши оцінку поданому клопотанню відповідача, відмовив Приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз у задоволенні такого клопотання з підстав, зазначених вухвалі від 23.07.2024.

3. Аргументи сторін.

3.1. Правова позиція позивача.

У поданій позовній заяві №б/н від 09.05.2024 (вх. № 331 від 10.05.2024) позивач, обґрунтовуючи свою правову позицію, посилається на порушення відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитого природного газу відповідно до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

З приводу цього ним зазначено, що за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем обсяги природного газу, спожиті відповідачем у період з 01.01.2022 по 28.02.2022 автоматично включені до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та відповідно, спожитий природний газ віднесений до обсягів, поставлених позивачем.

Позивач стверджує, що факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується: листом оператора ГТС від 25.11.2022 № ТОВВИХ-22-12812 та інформацією (помісячно) щодо остаточної алокації відборів споживачів з ЕІС кодом 56Х01І; довідкою про об`єми поставленого Позивачем природного газу та відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС- кодом 56Х01І.

Посилаючись на пункт 1 розділу VI Правил постачання природного газу позивач вказує, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним, не потребує двостороннього підписання і вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Позивач стверджує, що з 01.01.2022 по 28.02.2022 він поставив відповідачу природний газ в об`ємі 5 599957,34 куб. м. на загальну суму 234 983 389,90 грн.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, на підставі п. 4.5 Типового договору та статті 625 ЦК України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 234 983 389,90 грн основної заборгованості, 13 885 388 грн 11 коп. трьох процентів річних, 43 247 907 грн 11 коп. пені, 65 840 612 грн 94 коп. інфляційних втрат.

При цьому, позивач зазначає, що такі обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та є підставою для їх захисту у судовому порядку, узв`язкузчимзвернувсядосудузданимпозовом.

3.2. Правова позиція відповідача.

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз у відзиві на позовну заяву (б/н від 30.05.2024 (вх. № 4348 від 30.05.2024) та у запереченнях на відповідь на відзив (б/н від 18.06.2024 (вх. №4822 від 18.06.2024) проти доводів позивача заперечує, зазначивши, зокрема, що тариф на розподіл природного газу, встановлений для ПрАТ "Тернопільгаз" у період з 2022 року був економічно необґрунтованим, таким, що не покривав витрат відповідача на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів, фактичних витрат та виробничо-технологічних витрат) природного газу.

При цьому, відповідач не погоджуючись із ціною газу за 1 000 куб м, вважає, що ціна газу, яка застосована позивачем, є необґрунтовано високою та питання її обґрунтованості повинно бути з`ясовано шляхом проведення експертного дослідження.

Крім того, посилаючись на статтю 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ вважає, що заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату (28.02.2022), підлягають списанню.

Також, з наведених у відзиві підстав, вважає, що у спірний період, який стосується обставин даної справи за січень-лютий 2022 року, мало місце перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл, які були затверджені Регулятором.

Разом з тим, зазначає, що з 01.02.2024 зупинено дію ліцензії з розподілу природного газу, а тому ПрАТ "Тернопільгаз" не отримує тарифні кошти від розподілу природного газу, виключно за рахунок яких можливо здійснювати оплату за природний газ для ВТВ, відтак, на переконання відповідача, позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки навіть за умови прийняття рішення на користь ГК "Нафтогаз України", з огляду на відповідні заборони таке рішення виконати буде неможливо.

З огляду на наведене, із посиланням на відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі Позивач, Постачальник «останньої надії») відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який немає права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

У свою чергу, споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п.37 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про ринок природного газу" у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються Законом України "Про ринок природного газу", Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015р. (далі - Правила) врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/ газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним, не потребує двостороннього підписання і вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, м.Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ).

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1378/27823 (далі "Кодекс ГТС").

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу. При цьому, Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Положеннями абзацу 11 пункту 2 глави 5 вказаного розділу Кодексу ГТС визначено, що дата початку постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС, з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача - Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", зазначено ЕІС-код споживача природного газу 56X01I.

Так, відповідно до підпункту 4.2. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується ЕІС-код, при цьому згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Враховуючи викладене, в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56X01І (відповідач) був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (ЕІС-код 56Х80В) (позивач), у т.ч. у період з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Обсяг природного газу, використаний відповідачем у вказаний період та внесений в алокацію Позивача як постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (ЕІС-код 56Х80В), становить: з 01.01.2022 по 31.01.2022 3 405 575,00 м3, з 01.02.2022 по 28.02.2022 2 194 382,34 м3.

Позивач зазначив, що оскільки у відповідача (Оператора ГРМ), як споживача природного газу, були відсутні постачальники природного газу (не перебував у реєстрі споживачів будь-якого із постачальників), то у відповідності до положень п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС такого споживача (Оператора ГРМ) було автоматично включено (зареєстровано) в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"; об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.01.2022 по 28.02.2022 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Факт включення ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується: листом оператора ГТС від 25.11.2022 № ТОВВИХ-22-12812 та інформацією (помісячно) щодо остаточної алокації відборів споживачів з ЕІС кодом 56Х01І; довідкою про об`єми поставленого Позивачем природного газу та відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС- кодом 56Х01І.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (Договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2501 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії»(п.1.1. Договору).

Згідно з п.2.1 Договору, Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.4.2 Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/оператора ГТС за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено) (п.4.3 Договору).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до п.4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4 Договору).

У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим Споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п.4.5 Договору).

Згідно з п.5.1 та п.5.2 Договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Договір набрав чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором (п.11.1 Договору).

Отже, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним, не потребує двостороннього підписання, і вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії"зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

На виконання умов договору, Оператором ГРМ направлявся Споживачу відповідні рахунки: № 6532 від 11.02.2022 на оплату поставленого природного газу з 01 по 31 січня 2022 року на суму 144807728,39 грн та №10124 від 12.03.2022 року на оплату поставленого природного газу з 01 по 28 лютого 2022 року на суму 90175661,51грн.

Відповідно до п.2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 (Кодекс ГТС) у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Отже, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Як встановлено судом, нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу Постачальником здійснюється виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) від 30.09.2015 №2496 затверджено Правила постачання природного газу (далі - Правила), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносинз операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (пункт 1 Розділу І Правил). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (пункт 2 Розділу І Правил).

Розділом VІ Правил постачання природного газу та ст.15 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано порядок (автоматичне включення (реєстрація) в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії") та строк укладання Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" (60діб безперервного постачання).

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", укладений на підставі та у відповідності з Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, Кодексом газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.20215 №2493.

Типові договори є формою державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, головною ознакою типових договорів є їх обов`язковість.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виконано належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, у строк та згідно порядку, передбаченому договором, зокрема, в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 поставлено відповідачу природний газ в об`ємі 5599957,34 куб. м. на суму 234983389,90 грн. Вказане підтверджується довідкою про об`єми поставленого позивачем природного газу та відомостями зінформаційної платформи Оператора ГГС щодо споживача з ЕІС-кодом56ХЗ1І (отриманого у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС) ; актом прийманні передачі природного газу №2146 від 31.01.2022 та Актом приймання - передачі природного газу №4187 від 28.02.2022.

Таким чином, обсяг природного газу, відібраний та використаний споживачем з ЕІС- кодом 56Х01І у січні - лютому 2022 року та внесений в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з 01.01.2022 по 28.02.2022 складає 5 599 957,34 куб. м.

Отже, факт споживання відповідачем природного газу у січні-лютому 2022 року підтверджується матеріалами справи.

При цьому, всупереч умов Типового договору та приписів закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань зі сплати вартості відібраного та спожитого обсягу природного газу у січні-лютому 2022 року, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи у відповідачаперед позивачем наявний борг в розмірі 234 983 389 грн 90 коп.(за період з 01.01.2022 по 28.02.2022)).

На підставі долучених до справи доказів судом встановлено, що про наявність заборгованості за поставлений за договором природний газ станом на 10.05.2024 Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз було обізнане, а тому в силу пункту 5.2. Договору, проте, самостійно незабезпечило своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору. Доказів сплати вказаного боргу відповідач, суду не надано.

У зв`язку з порушенням строків оплати, відповідно до умов Договору, позивачем нараховано відповідачу 13 885 388 грн 11 коп. три проценти річних, 43 247 907 грн 11 коп. пені, 65 840 612 грн 94 коп. інфляційних втрат.

5. Норми права, які застосовував суд. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативними актами, зокрема: Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП за №2496 від 30.09.2015, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частинами 1, 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Отже, між сторонами укладено Договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до якого застосовуються положення Цивільного кодексу України.

Так приписи статей 11, 509, 525, 526, 530 ЦК України та статей 174, 193 Господарського кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж статей 662-663, 689, 691-692 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

Як встановлено судом, через відсутність постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.01.2022 по 28.02.2022 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" - спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Згідно виставлених рахунків № 6532 від 11.02.2022 на оплату поставленого природного газу з 01 по 31 січня 2022 року на суму 144 807 728,39грн та № 10124 від 12.03.2022 року на оплату поставленого природного газу з 01 по 28 лютого 2022 року на суму 90 175 661,51 грн, вартість поставленого відповідачу у січні-лютому 2022 року природного складає 234 983 389,90 грн.

В рахунках №6532 від 11.02.2022 та №10124 від 12.03.2022 окремо зазначено вартість послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) нарахування за січень 2022 року 422 836,19 грн за лютий 2022 року 272 454,51грн.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до п. 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Відправлення на адресу відповідача рахунку № 6532 від 11.02.2022 на оплату підтверджується спискам згрупованих відправлень "Рекомендований лист", а саме: список « 14.02.2022_курдоставка " (штрих кодовий ідентифікатор № 177), а також фіскальним чеком від 16.02.2022.

Відправлення на адресу відповідача рахунку№10124 від 12.03.2022 року на оплату підтверджується спискам згрупованих відправлень "Рекомендований лист", а саме: список « 21.03.2022_курдоставка_Боженко" (штрих кодовий ідентифікатор №914), а також фіскальним чеком від 23.03.2022.

Однак, відповідач акти приймання-передачі природного газу № 2145 від 31.01.2022 та № 4187 від 28.02.2024, не підписав, за поставлений газ не розрахувався,

Проте, споживання газу в період з 01.01.2022 по 31.01.2022 в об`ємі 3 405 575,00 м3та з 01.02.2022 28.02.2022 року в об`ємі 2 194 384,34 тис. м3 відповідач не заперечує

Станом на час розгляду справи докази сплати заборгованості у сумі 234 983 389,90 грн відсутні.

З врахуванням наведеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 234 983 389,90грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту так як відсутні підстави для стягнення спірної заборгованості, вказавши на врегулювання спору у відповідності до положень Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ.

На думку відповідача, звернення до суду з даним позовом є передчасним та безпідставним, оскільки Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 № 1174 ПрАТ «Тернопільгаз» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Проте, жодних доказів, в підтвердження обставин викладених у запереченнях, відповідач, не надав.

Так, Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення.

Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, у межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням та в обсягах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням рахунків, відкритих у Державному казначействі України, згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в обліку учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору, та в обсязі, що не перевищує підтверджену учасниками заборгованість.

Таким чином, врегулювання заборгованості в рамках Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" для учасників процедури врегулювання заборгованості, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості.

Документів, які могли б підтвердити обставини укладення договору взаєморозрахунків, матеріали справи не містять.

Суд погоджується із твердженням позивача, що факт участі відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (включення до Реєстру) без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих дій не можуть свідчити про врегулювання такої заборгованості.

Також, відповідач, наголошував на невідповідність ціни поставленого природного газу Правилам постачання природного газу та Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", зокрема, з огляду на включення до ціни газу послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, то суд зазначає таке.

Порядок проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії" затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії" (далі Порядок).

Відповідно до п.24 Порядку, Переможець конкурсу погоджується, що він як постачальник останньої надії буде здійснювати постачання природного газу за ціною, що з 1 жовтня 2021 р. визначається за такою формулою:

ЦінаПОН= [(SK VTP + SK Exitfee)ЧX-RateEURЧ10,6 + UA EntryfeeЧDailybookingcoefficientЧX-RateUSD + націнка] +податок на додану вартість,

де SK VTP - середньоарифметичне значення між Bid та Offer для котирування Day-ahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS EuropeanSpotGasMarkets під заголовком SlovakiaPriceAssessment на дату, що передує дню визначення ціни ПОН у євро/МВт·г;

SK Exitfee - плата за вихід із газотранспортної системи Словаччини, розрахована за допомогою тарифного калькулятора, що розміщений за посиланнямhttps://tis.eustream.sk/TisWeb/#/?nav=oa.calw&lng=EN&pcrw=true, з розрахунку на 10000 МВт·г денної потужності при бронюванні потужності на одну добу для кожного розрахункового місяця в точці Budіnce, євро/МВт·г;

UA Entryfee - тариф на послуги транспортування природного газу для входу в газотранспортну систему України на міждержавному з`єднанні для точки входу Budіnce на рівні 4,45 долара США за 1000 куб. метрів на добу без урахування податку на додану вартість;

Dailybookingcoefficient - коефіцієнт, який застосовується до тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу в газотранспортну систему на міждержавних з`єднаннях на регуляторний період 2020-2024 років у разі замовлення потужності на добу наперед на рівні 1,45;

X-RateEUR - офіційний курс гривні до євро, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 євро;

X-RateUSD - офіційний курс гривні до долара США, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 долар США;

націнка - 20 відсотків Ч [(SK VTP + SK Exitfee) ЧRateEUR Ч 10,6 + UA Entryfee Ч Dailybookingcoefficient ЧRateUSD];

податок на додану вартість - 20 відсотків Ч [(SK VTP + SK Exitfee) ЧRateEUR Ч 10,6 + UA Entryfee Ч ЧRateUSD + націнка].

Як вбачається із тексту Типового договору, у ньому не передбачено розрахунку ціни ПОН (постачальника «останньої надії»).

Відповідно до п.8 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника "останньої надії". Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника "останньої надії".

Постачання природного газу постачальником "останньої надії", постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до Розділу VI Правил. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті (п. 4.1 Типового договору)

При цьому, як стверджує позивач, ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price (відповідну роздруківку додано до позовної заяви). Отже, постачання природного газу позивачем відповідачу відбувалось за ціною, оприлюдненою на веб-сайті позивача https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, що відповідає умовам п. 4.1 Типового договору.

Відповідно до п.6. Розділу VI Правил постачання природного газу Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Для побутових споживачів така інформація додатково розміщується у платіжних документах за спожитий природний газ.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений (поінформований) про ціну природного газу у травні 2022 року шляхом публікації на сайті відповідної інформації.

Окрім того, відповідно до п. 5.1 Типового договору Споживач має право: 1) отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі; 2) безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та Постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись Постачальником відповідно до чинного законодавства та цього Договору; 3) безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; 4) звертатися до Постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього Договору; 5) вимагати від Постачальника надання письмової форми цього Договору, завіреної печаткою (за наявності) Постачальника; 6) вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та законодавством порядку; 7) провести звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта; 8) вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку; 9) оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії Постачальника, що порушують права Споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим Договором; 10) отримувати відшкодування збитків від Постачальника, що понесені Споживачем у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Постачальником своїх зобов`язань перед Споживачем, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства; 11) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

При цьому, як стверджує позивач, з моменту отримання від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" рахунку та акту приймання-передачі газу, відповідач не оскаржував розраховану позивачем суму, як і не висловлював заперечень до вартості газу, що був отриманий в січні-лютому 2022 року.

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/ виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Згідно з положеннями пункту 10 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником /послуг транспортування. Так, Типовий договір транспортування природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (далі - Типовий договір).

Відповідно до положень розділу VIII Типового договору, вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності Замовника згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби Замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до вимог чинного законодавства потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем (до споживача, який підключений до газорозподільної системи) надається замовнику послуг транспортування, а отже і вартість замовленої потужності має бути сплачена замовником послуг транспортування (постачальником природного газу) на користь Оператора ГТС.

Тобто, вартість замовленої потужності сплачується Оператору ГТС постачальником природного газу, який в свою чергу має право включати її до кінцевої вартості природного газу. Даної позиції притримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) в своєму листі від 12.08.2019 №8475/16.3.2/7-19 (даний лист є загальнодоступним в мережі Інтернет).

Як слідує з актів приймання-передачі природного газу №2145 від 31.01.2022 та № 4187 від 28.02.2024 та рахунків на оплату №6532 від 11.02.2022 та №10124 від 12.03.2022, що направлялись відповідачу, вбачається, що послуга транспортування нарахована окремо від вартості природного газу, яка визначається за відповідною формулою.

Як зазначає позивач, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" дотримується всіх нормативних актів, в тому числі і Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 16.12.2017 №201. Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов" від 14.06.2018 №428, НКРЕКП при здійсненні контролю за дотриманням законодавства та ліцензійних умов ліцензіатами шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок застосовує цей Порядок.

При цьому, відповідачем не надано доказів, того, що позивачем при визначенні ціни будь-яким чином порушено норми діючого законодавства.

Відтак, твердження відповідача про безпідставність включення позивачем до ціни газу вартості послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 43 247 907 грн 11 коп.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 343 ГК України та статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платник коштів сплачує на користь отримувача таких коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, установленому за угодою сторін (тобто в договорі). При цьому пеня обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в певний період (період прострочення).

Отже, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим Споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Оскільки відповідачем не оплачено вартість спожитого природного газу, на підставі положень статей 546-551 ЦК України, статей 217-230 ГК України та умов договору позивачем нараховано пеню, за період з 01.03.2022 по 03.06.2022 на заборгованість 144 807 728,39 грн та за період з 01.04.2022 по 03.06.2022 на заборгованість 90 175 661,51 грн, у загальному розмірі 43 247 907 грн 11 коп.

Згідно з пунктом 4.4 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

З огляду на наведене, строк оплати за поставлений природний газ у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 закінчився - 28.02.2022 та за поставлений природний газ у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 закінчився - 31.03.2022.

Відповідно, з врахування п.4.5. Типового договору, позивач починаючи з 01.03.2022 (по заборгованості за січень 2022) та з 01.04.2022 (по заборгованості за лютий 2022), вправі був нараховувати пеню з дотриманням пункту 6 статті 233 ГК України.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати за природний газ, поставлений у січні лютому 2022 року, позивачем заявлено до стягнення 43 247 907 грн 11 коп. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням періоду прострочення і періоду нарахування, суд дійшов висновку, що розрахунок пені є арифметично вірним, а відтак пеня в загальній сумі 43 247 907грн 11 коп. заявлена правомірно.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені, суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.617 ЦК України та ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Водночас, справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак, не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначила, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Так, згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19).

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити такі при ухваленні рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідач просить врахувати, що до 01.02.2024 основним видом діяльності ПрАТ "Тернопільгаз" був розподіл природного газу за регульованим тарифом за встановленими НКРЕКП цінами. Інших джерел прибутку у ПрАТ "Тернопільгаз" не існувало. Кошти на сплату штрафних та фінансових санкцій не передбачено в тарифі, а тому їх примусове стягнення спричинить вилучення з господарського обороту ПрАТ "Тернопільгаз" грошових коштів.

Відповідач наголошує на те, що причиною неналежного виконання зобов`язання за договором є те, що доведений регулятором тариф, який діяв у 2022 році, не покривав в повній мірі витрат на провадження діяльності з розподілу природного газу з отримання обґрунтованого рівня прибутку.

Також зазначає, що надмірно нараховані штрафні санкції неминуче призведуть до скрутного майнового стану підприємства, тому приймаючи до уваги важкий матеріальний стан ПрАТ «Тернопільгаз», зупинення основної діяльності з розподілу природного газу та відсутність доказів завдання Позивачу інших збитків, просить суд зменшити розмір нарахованої пені .

Позивач, заперечуючи щодо зменшення пені, просить врахувати, що у цій справі сума зобов`язання відповідача з оплати поставленого газу та розмір заборгованості 234 983 389,90 грн (відповідачем дана заборгованість не погашалась взагалі), тоді як сума пені, нарахована відповідно до договору, становить 43 247 907,11грн, що складає 18,4% від суми заборгованості. Відтак вважає, що заявлена сума пені не є надміру великою до боргу відповідача.

Слід зазначити, що з мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Оцінюючи фактичні обставини, наведені відповідачем у відзиві на позов, які стали підставою для допущення прострочення виконання ним зобов`язань, а також щодо зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу і, відповідно, відсутність надходження коштів з основної діяльності, як джерела доходів відповідача (з 01.02.2024), беручи до уваги заперечення позивача з цього приводу, ураховуючи майнові інтереси обох сторін та задоволення судом у цій справі вимог ТОВ "ГК "Нафтогаз України" щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних, відсутність доказів завдання позивачу інших збитків, суд, реалізуючи свої дискреційні повноваження, вважає за доцільне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних підстав та доцільність зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%. Відтак, до задоволення підлягає пеня в розмірі 21 623 953грн 56коп.

В частині стягнення 21 623 953грн 56коп. - пені слід відмовити.

Щодо тверджень відповідача про наявність підстав для зменшення пені на 90%, зважаючи на складний матеріальний стан ПрАТ «Тернопільгаз», зупинення основної діяльності з розподілу природного газу та відсутність доказів завдання Позивачу інших збитків, на думку суду, не відповідають засадам добросовісності, справедливості, пропорційності та розумності, оскільки зменшення розміру пені до 90 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 13 885 388 грн 11 коп. та інфляційних втрат у розмірі 65 840 612 грн 94 коп.,

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з простроченням, відповідачем, виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого газу, позивачем нараховано відповідно до статті 625 ЦК України, 13 885 388 грн 11 коп. 3% річних та 65 840 612,94грн інфляційних втрат.

Згідно з усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, зважаючи на доведений матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті наданих позивачем у січні-лютому 2022 року послуг, з урахуванням встановленого умовами Договору терміну здійснення розрахунку - до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п. 4.4 Договору), тобто в даному випадку щодо поставленого природного газу у січні - лютому 2022 року до 30.03.2022, та визначеного позивачем періоду нарахування, суд вважає правомірним нарахування відповідачу 13 885 388 грн 11 коп. 3% річних та 65 840 612,94грн інфляційних втрат, відтак позов в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву (вх. № 4348 від 30.05.2024) заперечуючи позовні вимоги, серед іншого звернув увагу на те, що розмір нарахованих із посиланням на те, що в період нарахування позивачем санкцій у спірний період, мало місце перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл, які були затверджені Регулятором, вказує на неспроможність Товариства розраховуватись за природний газ, для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі через низькі тарифи на послуги з розподілу природного газу, встановлені Регулятором відповідачу.

Одночасно, відповідач із посиланням на статтю 6 Закону України №1639 "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", вважає, що звернення позивача із вказаним позовом є передчасним.

Одночасно зазначаючи, що розмір нарахованих санкцій є надмірним до суми основного боргу, просить суд про зменшення їх в порядку статті 233 ГПК України.

Проте, суд зазначене клопотання відповідача розглядає критично, з огляду на таке.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як було зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 №902/417/18, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

При цьому суд зважає, що з вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду слідує, що під час розгляду справи встановлено, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

Проте, у даному випадку сторонами не встановлювався інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, а нарахування процентів здійснено позивачем у розмірі, встановленому ч.2 ст.625 ЦК України, а саме у розмірі 3% річних. Ці нарахування не є неспівмірно великими у порівнянні з сумою боргу, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованих 3% річних.

Крім того, враховуючи можливість зменшення розміру виключно неустойки (штрафу, пені), що прямо встановлено нормами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, законодавством не передбачено можливості суду зменшити нараховані інфляційні втрати.

Наведене вище виключає правові підстави для зменшення заявлених до стягненням позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, загальна сума інфляційних нарахувань, пені та 3% річних відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Тому з огляду на зазначене суд відмовляє в задоволенні клопотання щодо зменшення 3 % річних та інфляційних втрат.

Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судового збору 847 840 грн 00 коп. (платіжна інструкція № від 19.04.2024).

З огляду на часткове задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 796 639 грн 77 коп. суд покладає на відповідача у справі та він підлягає стягненню в користь позивача.

Судові витрати в складі судового збору в сумі 51 200 грн 23 коп. покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України.

Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Україниборг за Договором за поставлений природний газ у січні та лютому 2022 року у загальній сумі 336 333 344(триста тридцять шість мільйонів триста тридцять три тисячі триста сорок чотири) грн 51 коп., з яких: 234 983 389 (двісті тридцять чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят три тисячі триста вісімдесят дев`ять)грн 90коп. основного боргу, 13 885 388(тринадцять мільйонів вісімсот вісімдесят п`ять тисяч триста вісімдесят вісім)грн 11коп. три проценти річних, 21 623 953 (двадцять один мільйон шістсот двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три)грн 56коп. пені, 65 840 612(шістдесят п`ять мільйонів вісімсот сорок тисяч шістсот дванадцять) 94коп. інфляційних втрат.

3. В задоволенні позовних вимог в сумі 21 623 953грн 56коп. пені - відмовити.

4. Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Судові витрати в складі судового збору в сумі 51 200 (п`ятдесят одна тисяча двісті)грн 23коп. покласти на позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України.

6. Судові витрати в складі судового збору в сумі 796 639 (сімсот дев`яносто шість тисяч шістсот тридцять дев`ять)грн 77коп. покласти на відповідача - Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз.

7.Стягнути з Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України 796 639 (сімсот дев`яносто шість тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 77коп. судового збору.

8. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач:Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, () ;

Відповідач:Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, 46006, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України. Повне рішення складено - 11.10.2024.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або в паперовій формі рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко