ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.10.2024 Справа № 904/2093/24
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді: Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром", м.Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", село Миколаївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область
про стягнення 664 816,51 грн
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", село Миколаївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром", м.Дніпро
про стягнення 135 077,10 грн
Представники сторін в судове засідання не з`явились
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром" (далі-Позивач) 10.05.2024 року звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 626 749,20 грн (шістсот двадцять шість тисяч сімсот сорок дев`ять гривень двадцять копійок) - сума основного боргу за поставлений та неоплачений товар, 3 133,75 грн (три тисячі сто тридцять три гривні сімдесят п`ять копійок) - інфляційні втрати, 3 596,10 грн. (три тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень десять копійки) - відсотки за користування чужими грошовими коштами (3% річних), а також пеня 31 337,46 грн (тридцять одна тисяча триста тридцять сім гривень сорок шість копійок) та судові витрати по справі.
07.06.2024 року через "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" подав зустрічну позовну заяву до Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром", в якій просить суд:
1. Поновити строк Товариству з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтномеханічний завод" на подання зустрічного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром" по справі №904/2093/23.
2. Прийняти зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" до розгляду в одному провадженні з первісним позовом по справі №904/2093/24.
3. Витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн покласти на Відповідача.
02.10.2024 ухвалою суд призначив судове засідання для розподілення судових витрат на правничу допомогу на 10.10.2024 о 14:45 год.
10.10.2024 через "Електронний суд" представник Заявника подав клопотання (арк.с. 206), в якому просить суд долучити до матеріалів справи копію рахунку за надання послуг правничої допомоги та копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги. Здійснити розгляд заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром".
Представники сторін в судове засідання 10.10.2024 не з`явились, про дату та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (арк.с. 204-205).
Згідно зі ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Крім того, чч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статус адвокатів Бейгул Альбіни Григорівни та Войтенко Катерини Володимирівни підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копіями ордерів на надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 124, 195, 200).
Зокрема, 08.03.2024 року між Адвокатським бюро "БЕЙГУЛ ТА ПАРТНЕРИ" (далі-Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром" (далі-Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги (далі-Договір) (арк.с. 197-198).
Відповідно до умов Договору:
1.1. Адвокат зобов`язується:
надавати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права;
організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені Клієнтом;
надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, а установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), представляти інтереси Клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з питань, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
4.1. Вартість послуг Адвоката встановлюється в додатковій угоді до цього договору.
4.2. Клієнт на протязі трьох днів з моменту підписання Договору, сплачує передплату за надані послуги в розмірі, що становить 100% від загальної вартості послуг. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.
7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024 року, але в будь якому разі до повного його виконання.
01.05.2024 року між Адвокатським бюро "БЕЙГУЛ ТА ПАРТНЕРИ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром" підписано Додаткову угоду №5 до Договору про надання правової допомоги (далі-Договір) (арк.с. 207), в якій визначено порядок оплати юридичних послуг:
На підтвердження факту та обсягів наданих Адвокатом Бейгул А.Г. послуг з боку Позивача за первісним позовом поданий Акт надання послуг №46 від 31.05.2024 року на суму 200000,00 грн (арк.с. 196);
рахунок на оплату по замовленню №46 від 01.05.2024 (арк.с. 208);
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
В п. 30 Постанови Верховного суду по справі № 922/2604/20 від 20.07.2021 зазначено: «відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності».
Критерії визначення справедливого розміру відшкодування судових витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовуються і Європейським судом з прав людини. Наприклад, у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2006 по справі «Двойних проти України» зазначається: «відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру». Аналогічні висновки зазначені й у п.34, п. 35 Рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 по справі "Гімадуліна та інші проти України" та у п.95 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 по справі «Баришевський проти України».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Постанова ВС від 20.11.2018 року у справі №910/23210/17 Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону.

Постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі №910/15944/17 від 19.02.2019 року у справі №917/1071/18 якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 01.06.2018 року у справі №904/8478/16 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Постанови ВС від 20.11.2018 року у справі №910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі №911/739/15 для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. ! Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Постанова ВП ВС від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 у процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати Позивача за первісним позовом на адвоката підтверджені документально, пов`язані із веденням цієї справи, є реальними, неминучими та необхідними, суд вбачає підстави для покладення цих витрат на Відповідача за первісним позовом у розмірі 20000,00 грн.

Твердження Відповідача про те, що сума первісного позову була зменшена судом є помилковим, оскільки первісний позов задоволено повністю, а подальше зарахування сум за первісним позовом та за зустрічним позовом є механізмом для фактичного виконання рішення суду.

Крім того, Відповідач за первісним позовом не надав доказів неспівмірності витрат Позивача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 241, 244, 326 ГПК України, господарський суд -

ДОДАТКОВО ВИРІШИВ:

Стягнути додатково з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (52800, Дніпропетровська область, м.Першотравенськ, вул. Шахтарської Слави, буд. 7, , ІВАN UА0021301) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вестпром" (49000, м. Дніпро, вул. Ламана, буд. 17, к. 510 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення складено - 18.10.2024

Суддя Н.Б. Кеся