ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3821/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Богатиря К.В.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М.

в межах розгляду апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду Одеської області

від 30 травня 2024 року (повний текст складено 10.06.2024)

у справі № 916/3821/21

за позовом: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до відповідачів:

ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4 ;

ОСОБА_5 ;

ОСОБА_6

про стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також Фонд) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в розмірі 514 317 600,34 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Фонд послався на те, що відповідачі, які були посадовими особами ПАТ «ЮСБ Банк» (членами кредитного комітету, правління та наглядової ради), спільними діями, свідомо та умисно прийняли абсолютно невиправдані ризикові рішення про здійснення кредитних операцій, які не мали жодного фінансово-економічного обґрунтування та створили загрозу інтересам вкладників та кредиторів ПАТ «ЮСБ Банк», що й призвело до заподіяння збитків останнім в сумі 514 317 600,34 грн., яка дорівнює сукупному розміру вимог кредиторів, які залишилися незадоволеними через відсутність активів в неплатоспроможному банку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2024 у справі №916/3821/21 (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 30.05.2024 у справі №916/3821/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити повністю: стягнути солідарно з ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах Публічного акціонерного товариства ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації Публічного акціонерного товариства ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК, шкоду (збитки) в розмірі 514 317 600,34 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 04.07.2024, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Одеської області від 30.05.2024 у справі №916/3821/21.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 заяву колегії суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф. та суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І. про самовідвід у справі №916/3821/21 - задоволено. Відведено колегію суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф. та суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І. від участі у розгляді справи №916/3821/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді Принцевська Н.М., Аленін О.Ю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 прийнято справу № 916/3821/21 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М. Призначено справу № 916/3821/21 до розгляду на 26.11.2024 о 14:00 год.

14.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М., яка обґрунтована порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи №916/3821/21 з огляду на те, що остання відноситься до категорії справ, що виникають з корпоративних відносин, проте суддя Принцевська Н.М. відноситься до другої судової палати та у неї відсутня спеціалізація щодо розгляду категорії справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 визнано необґрунтованим заявлений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М. у справі № 916/3821/21; справу № 916/3821/21 передано на автоматизований розподіл для визначення судді в порядку, встановленому ст.32 ГПК України, для вирішення питання про відвід.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 для розгляду заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М. у справі № 916/3821/21 визначено суддю Боагтиря К.В.

Розглянувши матеріали справи, а також доводи, викладені у заяві Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М., суд дійшов висновку про те, що підстави для відводу судді Принцевської Н.М. від розгляду справи №916/3821/21 відсутні, виходячи з наступного.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частини перша-третя, сьома, восьма, одинадцята статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Європейський суд з прав людини зазначив, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, у справі «Томан проти Швейцарії» від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010).

Частиною третьою статті 38 ГПК України унормовано, що відвід повинен бути вмотивованим.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Щодо посилань заявника, що повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3821/21 відбувся з порушенням, оскільки у судді Принцевської Н.М. відсутня спеціалізація щодо розгляду категорії справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, суд зазначає наступне.

За приписами статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Порядок автоматизованого розподілу судових справ в Південно-західному апеляційному господарському суді здійснюється у відповідності до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами (далі - Положення) та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 04.10.2018, із змінами (далі - Засади).

Пунктом 2.3.11 Положення зазначено, що якщо розгляд справи здійснюється колегіально, склад колегії суддів визначається автоматизованою системою, при цьому збори суддів можуть визначити склади постійно-діючих колегій суддів.

Пунктом 3.2.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді (зі змінами) визначено основний склад постійних колегій судів та резервних суддів для кожної постійної колегії суддів, зокрема постійну колегію суддів у складі суддів: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г., Принцевська Н.М. (як член колегії) та резервних суддів до неї Богатир К.В., Таран С.В.

У відповідності до п.2.3.23 Положення, якщо судова справа підлягає розгляду (перегляду) колегією суддів, при автоматизованому розподілі судових справ автоматизованою системою в місцевому суді визначається головуючий суддя, а в судах апеляційної та касаційної інстанцій - суддя-доповідач із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності). Після визначення судді-доповідача (головуючого судді) автоматизованою системою визначається склад колегії суддів із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності) та з урахуванням складу судових палат (за їх наявності). Якщо збори суддів визначили склади постійно-діючих колегій, то автоматизована система визначає склад колегії з числа суддів основного складу. У разі неможливості визначити необхідну кількість суддів з числа суддів основного складу, автоматизована система визначає суддів, яких не вистачає, з числа резервних суддів даної колегії.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 по справі №916/3821/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М.

Таким чином, автоматизований розподіл справи №916/3821/21 був проведений відповідно до приписів підпункту 2.3.23 пункту 2.3 Положення, а саме: визначення автоматизованою системою документообігу суду головуючого судді (судді-доповідача) Філінюка І.Г. відбувалось з урахуванням його спеціалізаціі. Після визначення головуючого судді автоматизованою системою було визначено склад колегії з числа суддів основного складу постійної колегії, тобто суддю Аленіна О.Ю. та суддю Принцевську Н.М.

Крім того, відповідно до звіту про невтручання, роздрукованого з автоматизованої системи КП «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що будь-яких втручань в механізм розподілу справ при здійсненні повторного автоматизованого розподілу від 24.09.2024 справи №916/3821/21 автоматизованою системою не встановлено.

Таким чином, визначення автоматизованою системою документообігу суду складу суду по справі № 916/3821/21 здійснено у відповідності із вимогами діючого законодавства.

Суд також зазначає, що у відповідності до довідки керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 втручання у автоматизований розподіл справи № 916/3821/21 не було.

Отже, суд не вбачає жодних порушень порядку визначення суддів для розгляду справи № 916/3821/21.

Зважаючи на вищевикладене, оцінивши доводи заявника, суд зазначає, що заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М. від розгляду справи №916/3821/21 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 232-235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Принцевської Н.М. від розгляду справи №916/3821/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Богатир