ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Справа№ 911/1871/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Шапрана В.В.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

представники сторін - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 911/1871/24 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Багрян"

про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі - позивач; АТ «Райффайзен Банк»; заявник; апелянт) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багрян» " (надалі - відповідач; ТОВ «Багрян»; Товариство) про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення.

Так, у позовній заяві Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» просило господарський суд:

- визнати за АТ «Райффайзен Банк» () право іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956;

- в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 у сумі 26 264 394,18 грн., звернути стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом - на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

- визнати за АТ «Райффайзен Банк» () право іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956;

- в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 у сумі 26 264 394,18 грн., звернути стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом - на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Крім того, разом з матеріалами позовної заяви Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» подано заяву б/н від 18.07.2024 про забезпечення позову у справі № 911/1871/24.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» в заяві б/н від 25.04.2024 про вжиття заходів забезпечення позову в якості заходів забезпечення позову просило суд:

- накласти арешт на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» ();

- накласти арешт на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» ().

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» обґрунтовано тим, що заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2015 у справі № 362/5858/14-ц, зміненим постановою Апеляційного суду Київської області від 14.12.2015, зокрема, ухвалено в рахунок погашення заборгованості ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» за генеральною кредитною угодою № 010/04/286.07К від 17.08.2007 та укладеними в її межах кредитними договорами в сумі 26 264 394,18 грн., звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку, відповідно до договору іпотеки від 18.08.2007 за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями, внесеними договорами про внесення змін від 06.08.2009 за реєстровим № 922, від 14.06.2011 за реєстровим № 757, від 17.05.2013 за реєстровим № 956, яке знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Діброва, вул. Леніна, 46.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Мойсей І.М. відкрито виконавче провадження № 72195602 на виконання виконавчого листа № 362/5858/14-ц від 24.02.2016, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області. Надалі, при здійсненні виїзду з метою вчинення виконавчих дій приватним виконавцем за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46, встановлено, що будівля свинарника під літ. «Б», загальною площею 223,8 кв.м. знаходиться на земельній ділянці № :01:021:0041, яка належить на праві власності Дібровській сільській раді () (правонаступником якого 12.06.2020 стала Калинівська селищна громада Фастівського району Київської області), та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. з адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано вже за іншою особою - ТОВ «Багрян» (). Дане підприємство орендує вказану земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. за реєстровим № 2587.

Заявник у позові та заяві про забезпечення позову стверджує, що будівля свинарника під літ. «Б», загальною площею 223,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 4), яка належить боржнику ОСОБА_1 і нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «В», площею 227,4 кв.м. з адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), яке належить на праві власності ТОВ «Багрян» () є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Дане майно оформлено незаконно, як і присвоєно іншу адресу місця знаходження майна.

Окрім того, приватним виконавцем здійснено виконавчі дії за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46 та на підставі усних пояснень представника боржника встановлено, що цех вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями під літерою «Г», загальною площею 1 283,1 кв.м знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :01:021:0046), яка належить на праві власності Дібровській сільській раді (). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. Б, площею 1 257,6 кв.м. з адресою: с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано за іншою особою - ТОВ «Багрян» (), яке орендує вказану земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. за реєстровим № 2591.

Як стверджує заявник, цех з вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями під літерою «Г», загальною площею 1 283,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 4), який належить боржнику ОСОБА_1 і нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. з адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), яке належить на праві власності ТОВ «Багрян» () є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Дане майно оформлено незаконно, як і присвоєно іншу адресу місця знаходження майна.

З огляду на вказані обставини позивач вважає, що вказане майно ТОВ «Багрян» є одними і тими самими об`єктами нерухомого майна, що передавались в забезпечення кредитних зобов`язань ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» перед АТ «Райффайзен Банк». За твердженням АТ «Райффайзен Банк», на один і той самий об`єкт нерухомого майна одночасно зареєстровано право власності за різними особами, а земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, поділено та присвоєно їй нову адресу з додаванням літер алфавіту.

В свою чергу, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що на даний час договір іпотеки від 18.08.2007 є чинним, проте, права банку (позивача) як іпотекодержателя порушені, майно незаконно відчужено без його згоди, а тому позивач вважає за необхідне забезпечити позов з метою унеможливлення подальшого відчуження спірної нерухомості, оскільки її відчуження призведе до зміни позовних вимог та навантаження на судову систему в рамках здійснення позивачем заходів щодо захисту своїх майнових інтересів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" б/н від 18.07.2024 про забезпечення позову у справі № 911/1871/24.

За висновками місцевого господарського суду, серед іншого, відсутніми є документально підтверджені факти вчинення відповідачем дій, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову, тому відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

При цьому, саме лише посилання позивача в поданій ним заяві про забезпечення позову на потенційну можливість існування загрози того, що в разі прийняття рішення судом його виконання буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, АТ "Райффайзен Банк" подано апеляційну скаргу, в якій банк просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 у справі 911/1871/24 та ухвалите нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що АТ «Райффайзен Банк» вважає обґрунтованими та достатньо доведеними обставини для відчуження відповідачем майна, а саме, встановлення факту відчуження майна при здійсненні виконавчих дій приватним виконавцем Мойсей І.М., адже при виїзді на об`єкт, який є предметом іпотеки було виявлено та підтверджено, що майно - відчужено іншій особі, присвоєно нову адресу, змінено площу нерухомого майна.

Також позивач вказує, що зважаючи, що дії щодо відчуження майна, зміна адреси та технічних характеристик відбулась саме після набрання рішенням Васильківського районного суду Київської області від 23.03.2015 у справі № 362/5858/14, вбачається наявність дій боржників, щодо уникнення виконання вказаного рішення суду.

Окремо апелянт звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що заяву про забезпечення позову подано позивачем 18.07.2024. При цьому, 25.07.2024 АТ «Райффайзен Банк» подано запит про стан розгляду справи на який заявником не отримано відповідь про стан розгляду заяви чи підстави або поважність причин продовження строку для розгляду такої заяви.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024 апеляційна скарга позивача у справі № 911/1871/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Райффайзен Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 911/1871/24. Розгляд апеляційної скарги АТ "Райффайзен Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 911/1871/24 призначено на 16.09.2024.

16.09.2024 на адресу апеляційного господарського суду від ТОВ «Багрян» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. За твердженнями Товариства, підстави вважати про існування намірів відчуження останнім нерухомого майна, - відсутні.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Євсікова О.О., який входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 справу № 911/1871/24 за апеляційною скаргою АТ «Райффайзен Банк» на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), судді: Корсак В.А., Шапран В.В. Розгляд апеляційної скарги АТ «Райффайзен Банк» на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 911/1871/24 призначено на 26.09.2024.

Представник апелянта в судове засідання 26.09.2024 не з`явився. Про час та місце розгляду справи АТ «Райффайзен Банк» повідомлено належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету останнього та його представника.

Представник відповідача в судове засідання 26.09.2024 не з`явився. Про час та місце розгляду справи Товариство повідомлено належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету ТОВ «Багрян».

Поряд із цим, на адресу апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких ТОВ «Багрян» просить здійснювати розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань від сторін про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено правову позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Водночас, зі змісту норми п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти або майно суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватися в справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, яке належить до предмета спору, що свідчитиме про наявність зв`язку між конкретним (обраним позивачем) заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги (аналогічні правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

Крім того, обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимоги про: визнання за АТ «Райффайзен Банк» () права іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956; погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 у сумі 26 264 394,18 грн., шляхом звернення стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956; визнання за АТ «Райффайзен Банк» () права іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956; погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 у сумі 26 264 394,18 грн., шляхом звернення стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1 257,6 кв.м. за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «Багрян» () згідно з Договором іпотеки від 18.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 956.

Підставою для звернення позивача до суду з позовом є прийняття Васильківським міськрайонним судом Київської області заочного рішення від 23.03.2015 у справі № 362/5858/14-ц, зміненого постановою Апеляційного суду Київської області від 14.12.2015, яким в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Валентина ЛТД" за генеральною кредитною угодою № 010/04/286.07К від 17.08.2007 та укладеними в її межах кредитними договорами в сумі 26 264 394,18 грн., звернено стягнення на майно, передане в іпотеку, відповідно до договору іпотеки від 18.08.2007 за реєстровим № 814, яке знаходиться за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Діброва, вул. Леніна, № 46.

Як вже зазначалось, в ході здійснення виконавчих дій та виїзду приватним виконавцем за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вулиця Центральна (Леніна), 46, встановлено, що будівля свинарника під літ. «Б», загальною площею 223,8 кв.м. знаходиться на земельній ділянці № :01:021:0041, яка належить на праві власності Дібровській сільській раді () (правонаступником якого 12.06.2020 стала Калинівська селищна громада Фастівського району Київської області), та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. з адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано вже за іншою особою - ТОВ «Багрян» (), яке орендує вказану земельну ділянку.

Крім цього, цех вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями під літерою «Г», загальною площею 1 283,1 кв.м знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :01:021:0046), яка належить на праві власності Дібровській сільській раді (). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. Б, площею 1 257,6 кв.м. з адресою: с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано за іншою особою - ТОВ «Багрян» (), яке орендує вказану земельну ділянку.

В той же час, позивач вказує, що вказане майно є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, що передавався в забезпечення кредитних зобов`язань ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» перед АТ «Райффайзен Банк». За твердженням АТ «Райффайзен Банк» на один і той самий об`єкт нерухомого майна одночасно зареєстровано право власності за різними особами, а земельній ділянці, на якій розташовано об`єкти нерухомого майна, поділено та присвоєно нові адреси з додаванням літер алфавіту.

З огляду на викладене АТ "Райффайзен Банк" у поданій до суду заяві про забезпечення позову просило накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Як вже зазначалось, наведену заяву мотивовано тим, що застосування заявленого заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є необхідним заходом з урахуванням того, що Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" є іпотекодержателем майна за договором іпотеки від 18.08.2007 («А» - будівля сіносховища, загальною площею 953,6 кв.м.; «Б» - будівля свинарника, загальною площею 223,8 кв.м.; «В» - яма для добрив, загальною площею 1 157,8 кв.м.; «Г» - цех вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями, загальною площею 1 283,1 кв.м.), яке знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вулиця Центральна (Леніна), 46. Однак на земельних ділянках знаходяться інші зареєстровані об`єкти нерухомого майна, що, на думку позивача, свідчить про реальну загрозу подальшого відчуження спірного майна.

Однак, дослідивши заявлені позивачем доводи, суд першої інстанції, на переконання судової колегії, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не доведено обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, як і не надано доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

При цьому суд першої інстанції також правомірно зазначив, що саме лише посилання позивача в поданій ним заяві про забезпечення позову на потенційну можливість існування загрози того, що в разі прийняття рішення судом його виконання буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви позивача.

В той же час колегія суддів звертає увагу, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2021 у справі № 362/6211/21 в рамках кримінального провадження № 0000620 накладено арешт на спірне нежитлове приміщення: літ. В, площею 227,4 кв.м. та літ. Б, площею 1 257,6 кв.м., яке розташоване за адресою: с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж та перебуває у власності Товариства з обмеженою відповдіальністю "Багрян".

Враховуючи наведене, оскільки на спірне нерухоме майно накладено арешт в межах кримінального провадження, що унеможливлює перехід права власності на майно до третіх осіб, та відповідно, вказує на недоцільність, на даний час, накладення арешту також і в межах цієї справи, беручи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або про неможливість захисту вказаних прав, свобод та інтересів без вжиття заявлених заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд, на переконання колегії суддів, дійшов вмотивованих висновків про відсутність підстав для задоволення заяви АТ "Райффайзен Банк" про вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання ж заявника на те, що договір іпотеки від 18.08.2007 є чинним, проте права банку як іпотекодержателя порушені, оскільки на земельних ділянках знаходиться інше нерухоме майно саме по собі не є належним та допустимим доказом на підтвердження обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, чим спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги. Факт того, що спірне нерухоме майно і предмет іпотеки є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна підлягає доведенню та встановленню під час розгляду спору по суті.

Крім того судовою колегією критично оцінюються посилання апелянта на положення Закону України "Про іпотеку", оскільки саме по собі закріплення у зазначеному Законі механізмів реалізації прав іпотекодержателя, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки, без подання Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" будь-яких доказів на підтвердження наявності реальної загрози заподіяння шкоди правам чи інтересам позивача не може вважатися достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, наведені аргументи позивача не спростовують обставин щодо правомірного застосування судом першої інстанції приписів процесуального законодавства, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані та такі, що не підтверджені жодними доказами.

Окремо колегія суддів вказує, що інші доводи апелянта взяті до уваги апеляційним господарським судом однак вони не спростовують вищенаведені висновки, що дає підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За висновками колегії суддів, викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи про те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 30.07.2024 у справі № 911/1871/24 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2024 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 911/1871/24 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк".

4. Справу № 911/1871/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.10.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.В. Шапран

В.А. Корсак