ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" жовтня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/820/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю:

пр-ка боржника - Іванченко А.В. (в режимі вкз, ордер АН №1376345 від 14.03.2024),

керуючого реструктуризацією: арбітражний керуючий Корольов Вадим Вячеславович (в режимі вкз, свідоцтво)

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2024 року відкрито провадження у справі фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; попереднє судове засідання призначено на 08.08.2024.

11.06.2024 року на офіційному сайті оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника протягом тридцять днів з дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність 15.07.2024 року надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 13 625,00 грн, а також 6056,00 судових витрат (направлена засобами поштового зв`язку 11.07.2024)

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2024 року вищезазначену заяву було прийнято та призначено до розгляду в попередньому засіданні суду.

Судове засідання, призначене на 08.08.2024 не відбулось, в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 26.08.2024 визначено, що наступне попереднє судове засідання відбудеться 03.09.2024.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.09.2024 року попереднє засідання у справі відкладено на 03.10.2024.

Представник боржника у своєму повідомленні про результат розгляду вимог кредитора від 31.07.2024 повідомив, що вимоги кредитора не визнаються боржником у повному обсязі

Керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Корольов В.В. у письмовому повідомленні від 06.08.2024 про розгляд вимог кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" не визнає вимоги кредитора у повному обсязі, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів укладення договору.

Присутній в судовому засіданні 03.10.2024 року представник боржника проти задоволення вимог кредитора заперечувала в повному обсязі.

Заявник - ТОВ "Коллект Центр" в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи, що у суду достатньо документів для розгляду заяви кредитора, суд вважає за можливе розглянути заяву ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника в даному судовому засіданні по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , надані суду документи, вислухавши пояснення керуючого реструктуризацією, представника боржника, здійснивши оцінку всіх доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

ЩОДО ПОРЯДКУ РОЗГЛЯДУ ГРОШОВИХ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною 1 цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами ч.1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч.1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Крім того, суд вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16)

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови ВСУ: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Також, для унеможливлення визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суд розглядає заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство при розгляді вимог кредитора полягає, зокрема, в перевірці обґрунтованості та розміру вимог кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку, при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України) саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернувся з грошовими вимогами до боржника, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 13 625,20 грн, яка виникла на підставі договору позики №75335236 від 16.08.2021 року, укладеному між боржником та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".

В обґрунтування заявлених вимог, заявник надав суду копію договору позики №75335236 від 16.08.2021, копію листа ТОВ "ФК "Фінекспресс" №01/07-2024-3/ТНПП від 01.07.2024, розрахунок заборгованості, договір факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, акт приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, Реєстр боржників до Договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 з реєстром боржників.

Як встановив суд, 16.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) було укладено Договір позики №75335236 від 16.08.2021 року, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики

27.01.2022 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт капітал" було укладено Договір №27/01/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Вердикт капітал" право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75335236 від 16.08.2021 р., що був укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .

10.01.2023 року між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, в тому числі за Договором позики №75335236 від 16.08.2021 р., що був укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .

За таких обставин заявник вважає, що загальна сума кредиторських вимог становить 13 625,20 грн., та складається з заборгованості за договором позики №75335236 від 16.08.2021, з яких 4 000,00 грн сума боргу, 9 552,00 грн. заборгованість за відсотками, 9,20 грн. заборгованість за 3% річних, 64,00 грн заборгованість за нарахованими інфляційними збитками.

ВИСНОВОК СУДУ

Проте, суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Коллект Центр" у розмірі 13 625,20 грн. не підтверджена належними доказами, виходячи з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положення ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію": одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З системного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що в разі укладення електронного договору з використанням одноразового ідентифікатора, суб`єкт електронної комерції, що пропонує укласти договір має надіслати іншій стороні електронного правочину одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрову послідовність) засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі. В даному випадку, суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір є позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".

Досліджуючи подані заявником докази суд приходить до висновку, що заява про грошові вимоги до боржника не містить доказів передачі суб`єктами електронної комерції позичальнику - ОСОБА_1 одноразового ідентифікатору, який відповідно до п. 6 ч.1. ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" має являти собою дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності.

На підставі поданих заявником доказів, суд позбавлений можливості в повній мірі встановити чи було направлено боржнику одноразовий ідентифікатор для укладення договору, якого тексту та змісту був ідентифікатор та яким чином суд може перевірити чинність електронно-цифрового підпису позичальника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником не доведено належність одноразового ідентифікатору саме ОСОБА_1 та відповідно не доведено факту підписання боржником договору позики №75335236 від 16.08.2021 на тих умовах, що долучені ТОВ "Коллект Центр" до суду.

За відсутності поданих заявником доказів, суд не в змозі встановити чи належить ОСОБА_1 особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора. Не надано доказів, що боржник мав у розпорядженні будь-які дані (логін, пароль), які б давали змогу зайти в особистий кабінет та переглянути текст договору.

На підставі встановленого суд приходить до висновку, що договір позики №75335236 від 16.08.2021 не містить підпису боржника та, відповідно до ст. 207 ЦК України, не вважається укладеними, а тому не може бути підставою для визнання грошових вимог.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У такому випадку, відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З урахуванням приписів ст. 517 ЦК України, суд вказує, що доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення.

Договір про відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України).

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 19.04.2023 року у справі № 904/9428/21.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ "Коллект Центр" не отримано від ТОВ "Вердікт капітал" первинні документи, які підтверджують передачу коштів за договорами.

Отже, як підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Коллект центр" не отримало первинних бухгалтерських документів щодо проведення господарської операції з надання коштів у позику за за договором позики №75335236 від 16.08.2021 року.

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження господарської операції з надання коштів у позику за договором позики №75335236 від 16.08.2021 року.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясування відповідних обставин здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20).

Відповідно до ч. 1ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відхиляючи доводи кредитора суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відхилення грошових вимог ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 у загальному розмірі 13 625,20 грн.

Керуючись ст. ст. 113, 122, 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 74, 77-76, 79, 86, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до фізичної особи ОСОБА_1 у загальному розмірі 13 625,20 грн. відхилити у повному обсязі.

2. Ухвалу направити заявнику, керуючому реструктуризацією, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала підписана 08.10.2024.

Суддя Міньковський С.В.