ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Справа№ 910/19640/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Яковлєва М.Л.

секретаря судового засідання Антонюк А.С.,

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 10.10.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 (повний текст складений 04.06.2024)

у справі 910/19640/23 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"

про стягнення 5 721 001,24 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (далі - відповідач, ТОВ "Кернел-Трейд") про стягнення 5 721 001,24 грн.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не оплатив заборгованість за послуги Зернового складу, які надані в період з 01.07.2022 по 07.06.2023, в сумі 4 870 842,56 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23 позов задоволено частково:

4. - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (далі ТОВ "Кернел-Трейд") на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" ) заборгованість у розмірі 4 870 842,56 грн, 232 817,56 грн 3% річних, 613 738,05 грн інфляційних втрат;

5. - стягнуто з ТОВ "Кернел-Трейд" на користь АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 85760,97 грн витрат по сплаті судового збору;

6. - в іншій частині позову відмовлено.

7. Суд першої інстанції виходив із того, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення ТОВ "Кернел-Трейд" приписів статті 31 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та про протиправну бездіяльність відповідача в частині оплати за надані АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" послуги зі складського зберігання кукурдзи 3 класу у період з 01.07.2022 по 07.06.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

8. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "Кернел-Трейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі 910/19640/23, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

9. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд посилається на пункт 1.3 договору складського зберігання і з його змісту мав би прийти до висновку, що складська квитанція №12 від 01.07.2022 видана не на підставі договору, відповідно не могла бути прийнята як доказ.

10. Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції приходить до помилкового висновку про те, що ТОВ «Кернел-Трейд» безумовно зобов`язаний оплачувати послуги зберігання за новими тарифами, за весь час зберігання після закінчення граничного терміну.

11. Також скаржник зазначив, що висновок суду про те, що ТОВ «Кернел-Трейд» оплатив послуги за новими тарифами є безпідставним та передчасним.

12. На думку скаржника, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідач те, що Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та Рахунки на оплату, як первинні документи не містять посилання на договір складського зберігання(номер та дату), відтак не можуть слугувати доказом того, що зазначені у них розрахунки засновані на тарифах, інших ніж передбачені договором складського зберігання №7-ЗБ/2021 від 13.07.2021.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, ОСОБА_1., Хрипуна О.О.) відкрито апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.09.2024.

14. 19.09.2024 розгляд апеляційної скарги не відбувся, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя № 2760/0/15-24 звільнено суддю ОСОБА_1. з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

15. Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2024 № 09.1-08/3435/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/19640/23 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.09.2024 про звільнення ОСОБА_1 , який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

16. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 справа № 910/19640/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Яценко О.В., суддів Хрипуна О.О., Яковлєва М.Л.

17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Хрипуна О.О.) прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23 призначено на 03.10.2024.

18. У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, 03.10.2024 судове засідання не відбулось.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Хрипуна О.О.) розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23 призначено на 10.10.2024.

Позиції учасників справи

20. Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Клопотання учасників справи

21. Від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

22. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2024 по справі №910/19640/23 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, ОСОБА_1., Хрипуна О.О.) задоволено заяву представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

23. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 по справі №910/19640/23 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Хрипуна О.О.) задоволено заяву представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Явка представників учасників справи

25. У судове засідання 10.10.2024 з`явився представник позивача.

26. У судовому засіданні 10.10.2024 представник відповідача був присутнім в режимі відеоконференції.

27. Представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

28. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29. 13.07.2021 АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України", в особі директора філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" Щербини С.В. (зерновий склад) та ТОВ "Кернел-Трейд", в особі керівника підрозділу закупівлі в Кіровоградській області (поклажодавець), укладено договір складського зберігання зерна №7-3Б/2021 (далі - договір від 13.07.2021 №7-3Б/2021).

30. Згідно з пункту 1.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021, поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором, і у встановлений строк повернути його поклажодавцеві або собі, зазначеній ним як одержувач, у стані передбачуваному договором та законодавством.

31. Відповідно до п. 1.3. договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021, кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються зерновим складом поклажодавцю, відповідно до умов договору.

32. Пунктом 1.4 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 визначено, що при виконанні умов договору сторони керуються Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затверджене наказом від 22.06.2017 №136, яке розміщене на сайті www.pzcu.gov.ua.

33. Відповідно до пунктів 3.3, 3.7 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 після закінчення строку зберігання, поклажодавець зобов`язаний забрати зерно із зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного у п. 13.1 договору.

34. Зерновий склад має право змінити вартість наданих послуг у визначених цим договором випадках, а також вимагати від поклажодавця забрати зерно у разі закінчення строку зберігання.

35. Згідно пунктів 10.4, 10.5, 10.7 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 поклажодавець сплачує вартість послуги зернового складу з приймання, очищення, знезараження, сушіння, зерна з моменту видачі складського документа на таке зерно, а також сплачує вартість послуг зернового складу по зберіганню зерна щомісячно до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. Оплата здійснюється з розрахунку залікової ваги зерна. У випадку, якщо фактична вага зерна, внаслідок проведення доробки чи природного убутку відрізняється від залікової, що підтверджується відповідним актом-розрахунком, наданим поклажодавцю, оплата за зберігання з моменту підписання такого акту здійснюється з розрахунку фактичної ваги зерна, вказаної у такому акті.

36. Зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку зернового складу на оплату, визначену згідно договору, не звільняє поклажодавця від обов`язків по оплаті вартості послуг зернового складу.

37. Сторони укладають і підписують акт приймання-передачі наданих послуг до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. У випадку не підписання поклажодавцем акта приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання протягом (п`яти) робочих днів з моменту його отримання, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги зазначені в акті - прийнятими без зауважень поклажодавця та підлягають оплаті в повному обсязі.

38. Пунктом 12.2 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 передбачено, що зерновий склад не несе відповідальності за збереження якості та кількості зерна після того, як зерно було передано зі зберігання поклажодавцю (його уповноваженому представнику), а також після закінчення граничного строку зберігання зерна (п. 13.1 договору), якщо граничний строк зберігання зерна не було продовжено за домовленістю сторін відповідною додатковою угодою.

39. Відповідно до пункту 13.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 строк зберігання зерна - до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення зерна всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 31.05.2022 року.

40. Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 31.05.2022 року, а в чинності розрахунків - до повного виконання (пункт 17.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021).

41. Додатковою угодою від 01.06.2022 №2 до договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 сторони дійшли згоди внести зміни в розділ 13 договору "строки зберігання зерна" та викласти п. 13.1 в наступній редакції:

42. "строк зберігання зерна - до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення зерна всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 30 червня 2022 року (граничний термін зберігання).".

43. Станом на 01.07.2022 на зберіганні у зернового складу знаходиться 12 411,676 тон належної ТОВ "Кернел-Трейд" кукурудзи 3 класу, що підтверджується складською квитанцією №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771 та підписаним актом-розрахунком від 01.07.2022.

44. За договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021 граничний термін зберігання належної відповідачу кукурудзи закінчився 30.06.2022.

45. Позивач стверджує, що відповідач після закінчення строку дії договору, а саме після 30.06.2022 не забрав кукурудзу та не здійснював оплату за її зберігання.

46. АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" листом від 31.08.2022 №92 повідомила керівника підрозділу закупівель ТОВ "Кернел-Трейд" про необхідність підписання нового договору складського зберігання зерна, за тарифами, які почали діяти для всіх поклажодавців з 01.07.2022.

47. Позивач вказує на те, що відповідач не підписав новий договір та наполягав на продовженні зберігання кукурудзи за старими тарифами, які діяли до 01.07.2022, що суперечить приписам статті 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", статті 633 Цивільного кодексу України, наказами АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 21.06.2022 №72, від 15.07.2022 №89 про затвердження тарифів на послуги філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" у 2022-2023 маркетинговому році.

48. Відповідач платіжними інструкціями №1476748, №1466749, №1476750 від 29.05.2023, оплатив послуги зернового складу за зберігання кукурудзи за новими тарифами, зазначеними в актах здачі-приймання робіт №143 від 31.07.2022, №157 від 31.08.2022 та у рахунках на оплату №150 від 31.07.2022, №164 від 31.08.2022 - в повному обсязі, в актах здачі-приймання робіт №169 від 30.09.2022 та у рахунку на оплату №174 від 30.09.2022 - частково.

49. Позивач стверджує, що вказане вище свідчить про обізнаність відповідача з новими тарифами.

50. 07.06.2023 ТОВ "Кернел-Трейд" повністю вивезло зерно зі складу позивача, що підтверджується погашенням складської квитанції на зерно №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771.

51. За період з 01.07.2022 по 07.06.2023 АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" направляло ТОВ "Кернел-Трейд" рахунки на оплату та листи-вимоги на проведення оплати за рахунками, проте відповідач не повернув підписані акти здачі-приймання робіт та не надав мотивованої відмови від їх підписання, а зазначені у них послуги зернового складу оплатив лише частково.

52. Згідно рахунків на оплату та актів здачі-приймання робіт вартість наданих зерновим складом послуг ТОВ "Кернел-Трейд" за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 становить 11 613 450,19 грн., яка була частково оплачена, а саме у розмірі 6 742 607,62 грн, а тому не оплачена заборгованість за послуги зернового складу становить 4 870 842,56 грн.

53. Після закінчення граничного строку зберігання зерна за договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021, на зерновому складі позивача залишилось 12 411,676 тон належної відповідачу кукурудзи 3 класу, що підтверджується складською квитанцією на зерно №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771 та підписаним сторонами актом-розрахунком від 01.07.2022.

54. 07.06.2023 відповідачем було завершено вивезення належної йому кукурудзи 3 класу з зернового складу, а саме за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 вивезено 12 335,450 тон, природній убуток 15,409 тон, убуток в масі за рахунок пониження вологості 60,817 тон.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

55. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

56. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

57. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

58. Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

59. Згідно пункту 1 статті 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки внесення встановлюються договором зберігання.

60. Відповідно до частини 1 статті 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

61. Відповідно до частини 3 статті 957 Цивільного кодексу України, письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

62. Згідно статей 37 та 43 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» складська квитанція є складським документом на зерно, який підтверджує прийняття зерна на зберігання. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

63. Статтею 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено, що якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.

64. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

65. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

66. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

67. Згідно із ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

68. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

69. За ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

70. Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

71. Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

72. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

73. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевим судом в оскаржуваному рішенні правомірно встановлено, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021, на зерновому складі позивача залишилось 12 411,676 тон належної відповідачу кукурудзи 3 класу, що підтверджується складською квитанцією на зерно №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771 та підписаним сторонами актом-розрахунком від 01.07.2022.

74. 07.06.2023 відповідачем було завершено вивезення належної йому кукурудзи 3 класу з зернового складу, а саме за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 вивезено 12 335,450 тон, природній убуток 15,409 тон, убуток в масі за рахунок пониження вологості 60,817 тон.

75. Скаржник в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд посилається на пункт 1.3 договору складського зберігання і з його змісту мав би прийти до висновку, що складська квитанція №12 від 01.07.2022 видана не на підставі договору, відповідно не могла бути прийнята як доказ.

76. Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими твердженнями скаржника, у зв`язку з таким:

77. Складська квитанція № 12 від 01.07.2022 була видана:

- після припинення дії Договору у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений;

- на залишок зерна, який не був своєчасно витребуваний відповідачем та залишався на зберіганні у позивача після припинення дії Договору та закінчення граничного строку зберігання зерна.

78. З огляду на те, що складська квитанція № 12 від 01.07.2022 була видана після припинення дії Договору, вона не містить посилання на Договір.

79. При цьому, видача вказаної складської квитанції повністю відповідає приписам ч. 9 ст. 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

80. Крім того, той факт, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за Договором станом на 01.07.2022 на зберіганні у позивача залишалося 12 411,676 тон належної відповідачу кукурудзи 3 класу підтверджується не тільки складською квитанцією на зерно № 12 від 01.07.2022 серії ББ № 273771, а і підписаним сторонами актом-розрахунком від 01.07.2022 (копія знаходиться у матеріалах справи).

81. Вказана кількість зерна також відповідає кількості зерна, вивезеного відповідачем з зернового складу позивача в період з 01.07.2022 по 07.06.2023 згідно товаро-транспортних накладних (копії знаходяться у матеріалах справи).

82. Те, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за Договором на зберіганні у Позивача залишалося 12 411,676 тон належної Відповідачу кукурудзи 3 класу, також визнається відповідачем у листі від 06.10.2022 № 0610К2 (копія знаходиться у матеріалах справи).

83. Крім того, у матеріалах справи міститься заява свідка ОСОБА_2 , в якій свідок ОСОБА_3 підтвердив, що станом на 30.06.2022 (тобто на дату припинення дії Договору та закінчення граничного строку зберігання зерна) на зберіганні у позивача залишалося 12 411,676 тон кукурудзи 3 класу, яка не була витребувана відповідачем.

84. Отже, кількість належної відповідачу кукурудзи 3 класу, яка зазначена у складській квитанції № 12 від 01.07.2022, співпадає з кількістю, зазначеною у підписаному сторонами акті-розрахунку від 01.07.2022; у товаро-транспортних накладних про вивезення зерна Відповідача в період з 01.07.2022 по 07.06.2023 p.; у листі Відповідача від 06.10.2022 № 0610К2; у заяві свідка ОСОБА_2 .

85. Таким чином, наведені вище докази підтверджують, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за Договором на зберіганні у позивача залишилося 12 411,676 тон кукурудзи 3 класу, яка не була своєчасно витребувана відповідачем.

86. Крім того, в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за договором на зберіганні у позивача залишалося 12 411,676 тон кукурудзи 3 класу, яка належала відповідачу.

87. Крім того, скаржник в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції приходить до помилкового висновку про те, що ТОВ «Кернел-Трейд» безумовно зобов`язаний оплачувати послуги зберігання за новими тарифами, за весь час зберігання після закінчення граничного терміну.

88. Також скаржник зазначив, що висновок суду про те, що ТОВ «Кернел-Трейд» оплатив послуги за новими тарифами є безпідставним та передчасним.

89. Однак, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до таких тверджень скаржника, у зв`язку з наступним:

90. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 26 Закону «Про зерно та ринок зерна в Україні» договір складського зберігання зерна є публічним договором. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна.

91. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

92. Нормами ч. 2 ст. 633 ЦК України визначено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

93. Враховуючи те, що відповідачу законом не надані пільги на оплату послуг за зберігання зерна, до нього застосовуються загальні умови та тарифи зберігання зерна, які є однаковими для всіх поклажодавців.

94. Таким чином, після закінчення строку дії Договору (тобто після 30.06.2022) відповідач був зобов`язаний оплачувати послуги Зернового складу за зберігання кукурудзи за діючими на той час тарифами, які є однаковими для всіх поклажодавців та були запроваджені згідно наказів AT «ДПЗКУ» № 72 від 21.06.2022 та № 89 від 15.07.2022 про затвердження тарифів на послуги філії AT «ДПЗКУ» «Хлібна база №78» у 2022-2023 маркетинговому році (копії містяться у матеріалах справи).

95. Інформація про діючі тарифи на послуги Зернового складу є публічною і загальнодоступна на офіційному сайті позивача.

96. Протягом терміну дії Договору нарахування наданих позивачем послуг здійснювалося за тарифами, які діяли до 30.06.2022 та були вказані у Договорі.

97. Після закінчення строку дії Договору відбулася зміна тарифів на послуги Зернового складу, а тому починаючи з 01.07.2022 позивач щомісячно виставляв відповідачу рахунки на оплату та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за новими тарифами, чинними на дату їх виставлення.

98. Крім того, в період з 01.07.2022 по 07.06.2023 позивач неодноразово направляв відповідачу листи (копії містяться у матеріалах справи), в яких сума заборгованості відповідача за послуги Зернового складу, надані в період з липня 2022 по травень 2023 року, визначена згідно нових тарифів, які почали діяти з липня 2022 року.

99. Отже, вказане підтверджує, що відповідачу було відомо про зміну тарифів на послуги Зернового складу, однак він продовжував користуватися послугами Зернового складу.

100. Крім того, платіжними інструкціями від 29.05.2023 №№ 1476748, 1476749 та 1476750 відповідач за новими тарифами оплатив послуги Зернового складу за зберігання кукурудзи, зазначені в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) № 143 від 31.07.2022, №157 від 31.08.2022 та у рахунках на оплату № 150 від 31.07.2022, № 164 від 31.08.2022, в повному обсязі і частково, зазначені в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 169 від 30.09.2022 та у рахунку на оплату № 174 від 30.09.2022.

101. Після закінчення строку дії Договору та зміни вартості тарифів на послуги Зернового складу, відповідач продовжував користуватися послугами Зернового складу, не висловлював мотивованих заперечень щодо вартості наданих йому послуг, не вчиняв дії щодо вивезення належної йому кукурудзи з Зернового складу з метою припинення користування цими послугами, а також частково оплатив послуги Зернового складу за новими тарифами.

102. Вказане свідчить про обізнаність та згоду відповідача з новими тарифами на послуги Зернового складу, а також про обов`язок відповідача оплатити послуги, надані йому Зерновим складом.

103. Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що відповідач володіючи інформацією про нові тарифи на послуги зернових складів АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не вивіз кукурудзу 3 класу, а продовжував її зберігання на складі позивача з 01.07.2022 по 07.06.2023 та вносив часткові оплати по виставленим рахункам за новими тарифами, що ним не заперечується та підтверджується відповідними платіжними інструкціями, то дані дії оцінюються судом як згода ТОВ "Кернел-Трейд" на отримання послуг від позивача по зберіганню кукурудзи 3 класу за новими тарифами.

104. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

105. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

106. Отже, здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору сторони можуть тільки протягом строку його дії.

107. Строк дії Договору закінчився 30.06.2022.

108. Заборгованість, стягнення якої є предметом позову, виникла після 30.06.2022 (тобто після припинення дії Договору) внаслідок не оплати відповідачем послуг за зберігання зерна, наданих Зерновим складом в період з 01.07.2022 по 07.06.2023.

109. Таким чином, спірні правовідносини сторін, які виникли після припинення дії Договору, регулюються нормами чинного законодавства, а не положеннями Договору, який припинив свою дію.

110. З огляду на викладене, наведені у Додатку № 1 до Договору тарифи на зберігання зерна припинили свою дію одночасно з припиненням дії самого Договору, що виключає можливість застосування таких тарифів після 30.06.2022.

111. Нормами ч.ч. 1, 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено, що плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна. Якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.

112. Відповідно до ст. 526 ЦК України (з якою кореспондується ст. 193 ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

113. Отже, враховуючи припинення дії Договору та визначених ним тарифів, оплата за зберігання зерна в період з 01.07.2022 по 07.06.2023 повинна була здійснюватися відповідачем на загальних підставах за діючими на той час тарифами, які були однаковими для всіх поклажодавців Зернового складу, що відповідає приписам ч. 1 ст. 26, ч. 3 ст. 28 Закону «Про зерно та ринок зерна в Україні» та ч. 2 ст. 633 ЦК України.

114. Також, на думку скаржника, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідач те, що Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та Рахунки на оплату, як первинні документи не містять посилання на договір складського зберігання(номер та дату), відтак не можуть слугувати доказом того, що зазначені у них розрахунки засновані на тарифах, інших ніж передбачені договором складського зберігання №7-ЗБ/2021 від 13.07.2021.

115. Проте колегія суддів не погоджується з такою позицією скаржника, оскільки як вже було зазначено, Договір припинив свою дію 30.06.2022, а відповідач не прийняв пропозицію позивача щодо укладення нового договору.

116. Таким чином, в період з 01.07.2022 по 07.06.2023 правовідносини сторін мали позадоговірний характер та регулювалися виключно нормами законодавства, а не договору.

117. З огляду на викладене, у рахунках на оплату та у актах здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 правомірно відсутнє посилання на будь-який договір.

118. При наданні оцінки діям сторін, судом також враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 25.05.2023 у справі №909/1191/21, в якій Велика Палата зауважила наступне:

119. « 11. Колегія суддів КГС ВС зазначила, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) є однією із основоположних засад цивільного законодавства, і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

120. Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

121. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

122. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб».

123. Крім того, колегія суддів наголошує, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

124. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

125. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

126. 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів" .

127. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

128. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

129. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

130. Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

131. Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

132. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

133. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

134. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

135. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення ТОВ "Кернел-Трейд" приписів статті 31 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та про протиправну бездіяльність відповідача в частині оплати за надані АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" послуги зі складського зберігання кукурудзи 3 класу у період з 01.07.2022 по 07.06.2023.

136. З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно частково задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості, у зв`язку з їх доведеністю позивачем в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України.

137. За таких обставин, колегією суддів апеляційної інстанції визнається правильним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

138. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

139. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

140. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

141. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

142. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

143. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

144. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

145. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" відсутні.

Судові витрати

146. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

147. Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у справі № 910/19640/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 11.10.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

М.Л. Яковлєв