Справа № 909/13/22 (909/526/24)
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
09.10.2024 м. Івано-Франківськ
до відповідачів: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними та скасування рішень Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у межах справи про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації № 9.
від позивача: ліквідатор Кобельник Олег Сергійович,
від відповідачів - Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківської міської ради: ОСОБА_1
встановив: в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № 909/13/22 про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації № 9.
04.06.2024 Житлово-експлуатаційна організація № 9, від імені якої діє ліквідатор Кобельник Олег Сергійович, звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області в межах справи про банкрутство ЖЕО-9 із позовною заявою до відповідачів: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними та скасування рішень Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.02.2015 №117 та від 10.12.2015 №686 та зобов`язання повернути майно, передане по актах прийому-передачі на виконання зазначених рішень.
12.06.2024 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Суд оглянув та приєднав до матеріалів справи подані сторонами заяви та клопотання.
02.07.2024 позивач звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів (вх.№6057/24), а саме документів (рішення, ухвали, акти прийому-передачі) про передачу нерухомого майна на баланс Житлово-експлуатаційної організації № 9 та про передачу спірного майна до статутного капіталу Житлово-експлуатаційної організації № 9, яке суд задовольнив та згідно з ухвалою від 03.07.2024 витребував зазначені у клопотанні документи.
На виконання вимог ухвали від 03.07.2024 відповідач подав лист Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики від 19.07.2024 №11.1-07/168, Акт приймання-передачі транспортного засобу від 14.09.2016 та Акт прийняття-передачі основних засобів від 14 вересня 2016, лист Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики від 04.10.2024 №11.1-07/241.
Дослідивши подані докази та вислухавши пояснення представників сторін в обґрунтування своїх позицій, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали у цій справі, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази ( ч.4 ст. 81 ГПК України). Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду ( ч.7 ст. 81 ГПК України). Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали ( ч.8 ст. 81 ГПК України).
У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом ( ч.9 ст. 81 ГПК України).
Відповідно до ч.2 ст.246 ГПК України, суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.5 ст.246 ГПК України).
Суд зазначає, що господарський процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки це сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті належить розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.
Разом з тим, відповідач зреагував на вимоги ухвали суду від 03.07.2024, подав всі наявні у нього документи та повідомив суд про неможливість надання інших доказів через їх фізичну відсутність, тобто вчинив всі можливі та залежні від нього дії, спрямовані на подання витребуваних доказів, що не може свідчити про недобросовісне виконання ним процесуальних обов"язків.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.
Керуючись статтями 234, 235, 246 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Суддя Т. В. Максимів