ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/557/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ КАРДІО+" (м.Житомир)

про стягнення 1 121 798,57грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ КАРДІО+" 1 121 798,57грн з яких: 710 042,94грн основного боргу, 329 968,66грн пені, 24 638,62грн 3% річних та 57 148,35грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №19 оренди нежитлового приміщення від 27.12.2019 в частині сплати орендних платежів та компенсації за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою суду від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (за правилами загального позовного провадження). Підготовче засідання призначено на 23.07.2024.

Ухвалою суду від 23.07.2024 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 16.09.2024.

Ухвалою суду від 16.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/557/24 до судового розгляду по суті на 14.10.2024.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. 14.10.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, докази про понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач свого представника в судове засідання 14.10.2024 не направив, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, ухвали суду від 10.06.2024, від 23.07.2024 та від 16.09.2024 були надіслані на юридичну адресу відповідача, однак повернулись до суду з відмітками пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання".

Крім того, про час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено на офіційному сайті Господарського суду Житомирської області.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на те, що неявка в засідання суду представника відповідача та неподання ним письмового відзиву, не перешкоджають розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ КАРДІО+" (орендар/відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення №19 (а.с.9-12), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (тимчасове платне користування) приміщення площею 143,0кв.м, (приміщення №№50-1, 50-2, 50-3, 50-4, 50-5, 50-6, 50-7, 50-8, 50-9) за адресою: м.Житомир, вул.Чорновола, будинок 4, з метою використання в господарській діяльності (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору, приміщення, що передається в оренду, належить орендодавцю на праві власності.

Передача орендарю приміщення в користування здійснюється з підписанням сторонами договору та акту передачі-приймання (додаток 1), вказаного у п.1.1 приміщення, але не пізніше 2-х днів з моменту підписання цього договору (п. 2.1. договору).

У п.2.3. договору зазначено, що приміщення, передане орендарю, повертається орендодавцеві не пізніше 5 днів після закінчення терміну дії договору (якщо не досягнуто згоди про його продовження або в разі його дострокового розірвання), за актом приймання-передачі, звіреним з актом передачі приймання, зазначеним у п. 2.1. договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за об`єкт оренди орендар сплачує орендодавцю плату в розмірі 22 950,00грн в місяць, а також ПДВ (20%) 4 590,00 грн. Усього до сплати 27540,00грн в місяць.

Як визначено п.3.2. договору, компенсація за спожиту електроенергію, газ, гарячу та холодну воду, опалювання та інші витрати, пов`язані з орендою приміщення, орендар сплачує за окремим рахунком.

Згідно з п.3.3. договору, орендна плата за поточний місяць сплачується орендарем не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання рахунку.

Останнім днем місяця орендодавець та орендар підписують акт прийому-надання послуг оренди (п.3.4. договору).

Обов`язками орендаря є, зокрема, використання орендованого приміщення відповідно до призначення та на умовах договору, своєчасне внесення орендної плати та/чи інших платежів, передбачених договором (розділ 5 договору).

Орендар зобов`язаний не чинити перешкод орендарю у використанні орендованим приміщенням; забезпечувати вільний доступ працівників орендаря до орендованого приміщення (розділ 6 договору).

Сторони у п.11.1., 11.2. договору погодили, що строк оренди становить 1 рік з дати підписання акта прийому-передачі в орендоване користування. Дія договору автоматично продовжується на той самий термін, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання, за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії договору.

02.01.2020 представники ТОВ "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" і ТОВ "ПОЛІССЯ КАРДІО+" підписали акт передачі-приймання, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв тимчасове платне користування приміщення площею 143,0кв.м, (приміщення №№50-1, 50-2, 50-3, 50-4, 50-5, 50-6, 50-7, 50-8, 50-9) за адресою: м.Житомир, вул.Чорновола, будинок 4 (а.с.13).

Як стверджує позивач, з лютого 2022 року орендодавець надавав орендарю рахунки на оплату орендної плати та компенсації за спожиті комунальні послуги, які ТОВ "ПОЛІССЯ КАРДІО+" не оплатило. Заборгованість з орендної плати та комунальних послуг станом на 31.01.2024 становить 710 042,94грн.

До матеріалів справи долучено копії рахунків на оплату та актів надання послуг з оренди нежитлового приміщення за лютий 2022 - січень 2024 року. Акти наданих послуг підписані лише зі сторони виконавця - ТОВ "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" та скріплені печаткою товариства, а зі сторони замовника дані акти не підписані (а.с.14-100).

12.01.2024 ТОВ "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" направило ТОВ "ПОЛІССЯ КАРДІО+" претензію від 10.01.2024, у якій повідомило відповідача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №19 від 27.12.2019 в односторонньому порядку з 01.02.2024 за порушення строків внесення орендної плати більш як за 3 місяці (а.с.102-105).

З огляду на наявну заборгованість позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з орендаря орендної плати за користування нерухомим майном, комунальних платежів, а також нарахувань, здійснених відповідно до ст. 549, 625 ЦК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення №19 від 27.12.2019.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання.

Як визначено ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст.286 ГК України).

Частиною 1 статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За актом передачі-приймання від 02.01.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв, згідно договору оренди №19 від 27.12.2019, в оренду приміщення площею 143,0 кв. м, (приміщення №№50-1, 50-2, 50-3, 50-4, 50-5, 50-6, 50-7, 50-8, 50-9) за адресою: м. Житомир, вул. Чорновола, будинок 4.

За умовами п. 11.1., 11.2. договору, строк оренди становить 1 рік з дати підписання акта прийому-передачі в орендоване користування. Дія договору автоматично продовжується на той самий термін, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання, за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії договору.

Матеріали справи не містять заяв сторін про розірвання договору оренди №19 згідно п.11.2 договору, а також акту про повернення відповідачем позивачу орендованого майна, тому дія договору автоматично продовжилась до 01.02.2024.

У даному випадку суд також приймає до уваги, що у відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована рішенням суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, мають безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відтак, в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

За договором оренди нежитлового приміщення №19 від 27.12.2019, орендна плата на місяць становить 27 540,00грн.

Позивач надав до матеріалів справи копії рахунків на оплату оренди нежитлового приміщення за період з лютого 2022 по січень 2024 на загальну суму 634 380,00грн (27 540,00грн х 22 місяців + 14 250,00грн (березень 2022 року) + 14 250,00грн (квітень 2022 року). Вказані рахунки щомісячно отримувались ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис на відповідних рахунках.

При цьому, непідписання зі сторони відповідача актів наданих послуг за спірний період не спростовує факту надання послуг оренди.

За умовами пункту 3.3 договору, орендна плата за поточний місяць сплачується орендарем не пізніше п`яти банківських днів з дня отримання рахунку.

Матеріали справі свідчать, що відповідач в порушення умов договору оренди не здійснив розрахунок з позивачем за користування нежитловим приміщенням у спірний період. Його заборгованість по сплаті орендних платежів становить 634 380,00грн.

Доказів на спростування викладених обставин відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення орендної плати за лютий 2022 року - січень 2024 року підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та є обґрунтованими.

Також в матеріалах справи містяться копії рахунків на оплату послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, компенсації витрат за фактично спожиті послуги на суму 75 662,94грн.

У п. 3.2. договору оренди нежитлового приміщення №19 від 27.12.2019 сторони домовилися, що компенсація за спожиту електроенергію, газ, гарячу та холодну воду, опалювання та інші витрати, пов`язані з орендою приміщення, орендар сплачує за окремим рахунком.

Враховуючи документальне підтвердження витрат орендодавця на комунальні послуги, суд задовольняє вимогу про стягнення з ТОВ "ПОЛІССЯ КАРДІО+" 75 662,94грн компенсації на витрати, пов`язані з орендою приміщення.

Загальний розмір основного боргу за договором оренди нежитлового приміщення №19 від 27.12.2019, що включає орендну плату та комунальні послуги становить 710 042,94грн (634 380,00грн+75 662,94грн).

Окрім основної суми заборгованості, позивач також просить стягнути із відповідача 57148,35грн інфляційних втрат та 24 638,62грн 3% річних.

Як передбачено ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA 360 розрахунок штрафу, суд прийшов до висновку про його правильність, тому задовольняє вимогу щодо стягнення 57 148,35грн інфляційних втрат та 24 638,62грн 3% річних.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 329 968,66грн пені суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ч.1 ст.546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.8.2. договору, за несвоєчасне перерахування сум орендної плати та інших послуг суборендар сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Строкове обмеження, визначене у ч.6 ст. 232 ГК України не застосовується, коли у договорі наявний або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати) або інший строк (не обмежується 6-місячним строком).

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в статті 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом 6 місяців, однак позивач даних приписів не врахував та безпідставно нарахував пеню за період, який перевищує 6 місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок пені з урахуванням шестимісячного строку її нарахування (ст.232 ГК України), судом встановлено, що обґрунтовано заявленим до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення строків виконання зобов`язання є 145 168,47грн пені. В задоволенні пені розміром 184 800,19грн слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст.ст.76, 77, 79, 86 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач жодних заперечень з приводу викладених обставин не повідомив, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ "ПОЛІССЯ КАРДІО+" на користь ТОВ "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" 936 998,38грн заборгованості, з яких: 710 042,94грн основного боргу, 24638,62грн 3% річних, 57 148,35грн інфляційних втрат та 145 168,47грн пені. В частині стягнення 184 800,19грн пені суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ КАРДІО+" (вул.Чорновола, буд.4, м.Житомир, 10008 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛСПЕЦПОСТАЧ" (проспект Незалежності, буд. 91/1, м.Житомир, 10001, ):

- 710 042,94грн основного боргу;

- 24638,62грн 3% річних;

- 57 148,35грн інфляційних втрат;

- 145 168,47грн пені;

- 14 054,98грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 184 800,19грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2- позивачу та представнику позивача через "Електронний суд";

3- відповідачу (рек.з повід)