ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2024 р. Справа№ 920/688/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 24.09.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 (повний текст рішення складено 29.04.2024)

у справі № 920/688/23 (суддя Яковенко В.В.)

за позовом виконувача обов`язків керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача - Синівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

про дострокове розірвання договору оренди землі, повернення земельних ділянок

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в інтересах держави в особі позивача подав позовну заяву до відповідача, в якій просить суд розірвати договір оренди землі від 03.11.2008, укладений між Липоводолинською районною державною адміністрацією та ТОВ «СК-АГРО», який зареєстрований в Державному реєстрі земель Липоводолинським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12.12.2008 за №12; зобов`язати відповідача повернути Синівській сільській раді земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0109, :01:001:0178, :01:001:0180, :02:010:0085, :02:005:0053, :02:010:0086, :02:009:0071, :02:004:0169, :02:004:0166, :01:004:0203, :01:005:0100, :02:005:0055, :02:005:0054, :02:004:0168, :02:004:0167 та стягнути з відповідача 5368,00 грн судового збору, сплаченого за пред`явлення позову.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що прокуратурою в ході вивчення стану дотримання вимог законодавства про охорону та раціональне використання земельних ресурсів установлено протиправне розорювання пасовищ та сіножатей ТОВ «СК-АГРО», що перебувають у користуванні зазначеного підприємства на підставі договору оренди від 03.11.2008. Проте, розорювання сіножатей і пасовищ з подальшим вирощуванням на них сільськогосподарських культур та ще й з порушенням умов п. 17 договору оренди землі від 03.11.2008 щодо дотримання вимог протиерозійної організації території, призводить до ерозії грунтів, повного знищення об`єктів рослинного світу, знищення умов місцезростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань, тобто призводить до найбільш згубного негативного впливу на рослинний світ.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.04.2024 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30.04.2024) позов задоволено повністю.

Розірвано договір оренди землі від 03.11.2008, укладений між Липоводолинською районною державною адміністрацією та «ТОВ «СК-АГРО», який зареєстрований в Державному реєстрі земель Липоводолинським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12.12.2008 за №12.

Зобов`язано ТОВ «СК-АГРО» повернути Синівській сільській раді земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0109, :01:001:0178, :01:001:0180, :02:010:0085, :02:005:0053, :02:010:0086, :02:009:0071, :02:004:0169, :02:004:0166, :01:004:0203, :01:005:0100, :02:005:0055, :02:005:0054, :02:004:0168, :02:004:0167.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь Сумської обласної прокуратури 5 368,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» звернулося 20.05.2024 електронною поштою на адресу Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, яка сформована в системі «Електронний суд» 17.05.2024, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 у справі №920/688/23 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що за даними, що зафіксовані у протоколах огляду №1, №2, №3, №4, які складені за результатами слідчої дії, підставу для огляду земельної ділянки - дізнавачем не зазначено, тобто, відсутня правова підстава огляду земельних ділянок та відсутні дозволи володільця даних земельних ділянок, шо є порушення процесуальних дій під час огляду місця події. Наведені обставини ставлять під сумнів добровільність складання протоколів огляду місця події, оскільки не були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність користувача (володільця) висловлювати свою думку. А тому, протокол огляду №1, №2, №3, №4 - є недопустимими доказами у даній справі, оскільки проводилися з порушенням ч. 2 ст. 30 Конституції Україні, ст. 233. ст. 237 КПК України.

Крім того, для огляду земельних ділянок 03.08.2022 року згідно протоколів огляду №1, №2, №3, №4 поза межами населеного пункту Синівської сільської ради, сертифіковані спеціалісти для проведення геодезичних робіт не залучались. Отже, є факт того, що дізнавач не міг достеменно знати місце знаходження земельних ділянок які обстежувалися, оскільки неможливо без помилки встановити місце знаходження земельних ділянок за межами населених пунктів, що мають значні площі (15,1257 га; 36,7515 га; 16,6735 га; 14,2454 га), складну геометричну форму (більше 30 межових знаків має кожна земельна ділянка), без використання геодезичного обладнання і допомоги фахівця зі спеціальними знаннями - сертифікованого інженера-землевпорядника чи геодезиста. А координати земельних ділянок, зазначені в протоколах, не відповідають реальному місцю знаходження земельних ділянок.

Також суд не мав приймати висновок експерта, наданий прокурором, оскільки експертами проведена експертиза на підставі документів, а саме, протоколів огляду від 03.08.2022. а самі експерти для проведення до місцезнаходження земельних ділянок не виїжджали.

Саме ж кримінальне провадження в рамках якого складено протоколи №1-№4 та проведено експертизу - припинено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 920/688/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: ОСОБА_1., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/688/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 у справі №920/688/23.

27.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/688/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 у справі №920/688/23. Розгляд апеляційної скарги у справі №925/187/24 призначено на 02.07.2024.

17.06.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив прокурора на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві на апеляційну скаргу прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, які фактично дублюють обґрунтування позовної заяви. Просив залишити скаргу без задоволення, рішення без змін.

02.07.2024 розгляд справи №920/688/23 не відбувся у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 розгляд справи призначено на 23.07.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 розгляд справи відкладено на 06.08.2024.

05.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення від товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Агро».

06.08.2024 розгляд справи №920/688/23 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Тищенко О.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 розгляд справи призначено на 19.09.2024.

16.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення від керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.09.2024 у справі №920/688/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2024 прийнято справу №920/688/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

18.09.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області надійшли додаткові пояснення.

19.09.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Синівської сільської ради надійшло заперечення на додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2024 відкладено розгляд справи №920/688/23 на 24.09.2024.

24.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення від товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Агро».

У судове засідання 24.09.2024 з`явився прокурор та представник відповідача, представник позивача не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача надав свої пояснення по суті апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та відмовити в позові.

Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення без змін.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб, тобто до 09 листопада 2024 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 03.11.2008 між Липоводолинською районною державною адміністрацією та ТОВ «СК-АГРО» укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.12.2008 за №12.

За умовами указаного договору ТОВ «СК-АГРО» отримало в оренду земельні ділянки загальною площею 476,6235 га, у тому числі 311,3438 га ріллі, 56,5568 га сіножатей, 108,7226 га пасовищ (п. 2 договору).

Відповідно до п. 7 договору земельні ділянки повинні використовуватись із дотриманням вимог контурно-меліоративної організації території.

Пунктом 8 договору передбачено, що він укладений на 49 років.

Пунктами 15-17 договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Умови збереження стану об`єкта оренди - дотримуватись вимог протиерозійної організації території.

Відповідно до п.26 договору н орендовану земельну ділянку встановлено обмеження та інші права третіх осіб - ЛЕП і газопроводів.

Згідно з абрисами земельних ділянок землевласника, на земельних ділянках, що передані відповідачеві в оренду були встановлені обмеження, які позначені на схемі як частина території земельної ділянки, на якій відповідач мав надавати проїзд та безперешкодний доступ до енергооб`єктів працівника «Сумиобленерго» в будь-який час доби. Інших обмежень на абрисі не зазначено.

12.12.2008 між сторонами договору підписано акт приймання-передачі земельних ділянок зо передаються в оренду.

08.08.2012 сторонами договору укладено додаткову угоду, якою зменшено орендовану площу земельних ділянок до 162,8472 га (сіножатей - 56,5545 га, пасовищ - 106,2927 га).

На підставі вищевказаного договору від 03.11.2008 за ТОВ «СК-АГРО» зареєстровано право оренди 15 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: :02:002:0109, :01:001:0178, :01:001:0180, :02:010:0085, :02:005:0053, :02:010:0086, :02:009:0071, :02:004:0169, :02:004:0166, :01:004:0203, :01:005:0100, :02:005:0055, :02:005:0054, :02:004:0168, :02:004:0167.

15.07.2022 розпорядженням №86-ОД сільського голови Синівської сільської ради Роменського району Сумської області «Про затвердження складу комісії з питань раціонального використання земельних ресурсів Синівської сільської ради» затверджено склад комісії: спеціаліст II категорії (землевпорядник), голова комісії - Олещенко Д.В., спеціаліст II категорії (землевпорядник), секретар комісії - Підлісний О.В., староста Капустинського старостинського округу, член комісії - Кулинич С.В., староста Підставського старостинського округу, член комісії - Марченко М.В. , адміністратор відділу ЦНАП Синівської сільської ради, ВРМ с.Подільки, член комісії - Грабко Л.В. , спеціаліст II категорії (землевпорядник), член комісії - Мельник Н.М. , спеціаліст II категорії (землевпорядник), член комісії - Зюзько В.А. , юрисконсульт, член комісії - Ващенко Б.В.

03.08.2022, комісією Синівської сільської ради у складі: спеціаліст II категорії (землевпорядник), голова комісії - Олещенко Д.В. , спеціаліст II категорії (землевпорядник), секретар комісії - Підлісний О.В., спеціаліст II категорії (землевпорядник), член комісії - Мельник Н.М., юрисконсульт, член комісії - Ващенко Б.В. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, а саме, перевірка з питань розорювання сіножатей щодо земельних ділянок: кадастровий номер :01:001:0180, кадастровий номер :01:001:0178, кадастровий номер :02:002:0109, кадастровий номер :02:005:0053, кадастровий номер :02:010:0085, кадастровий номер :01:005:0092 та виявлено факт розорювання ТОВ «СК-АГРО» сіножатей та пасовищ у порушення вимог ст. 37 Закону України «Про охорону земель», про що складені відповідні акти №01-№06.

03.08.2022 дізнавачем СД Роменського РВП Головного управління національної поліції в Сумській області капітаном поліції Ольховик Т.А. проведено огляд місць події за межами с. Саї, про що складено протоколи огляду.

Як зазначено у протоколі огляду від 03.08.2022, місцем огляду являється земельна ділянка, що розташована за межами с. Саї, Роменського району Сумської області з кадастровим номером :02:002:0109, загальною площею близько 15,1257 га. Перед цією земельною ділянкою, яка розташована на височині унизу розміщений ставок. На момент проведення огляду вказана земельна ділянка засіяна соняшником.

Як зазначено у протоколі огляду від 03.08.2022, місцем огляду являється земельна ділянка, що розташована за межами с. Саї, Роменського району Сумської області з кадастровим номером :02:005:0053, загальною площею близько 21 га. До вказаної земельної ділянка розташована грунтова дорога. На момент проведення огляду вказана земельна ділянка засіяна соняшником.

Відповідно до протоколу огляду від 03.08.2022 зазначено, що місцем огляду являється земельна ділянка, що розташована за межами с. Саї, з кадастровим номером :02:010:0085, загальною площею близько 9 га. До вказаної земельної ділянка розташована ґрунтова дорога. На момент проведення огляду вказана земельна ділянка засіяна соняшником.

В протоколі огляду від 03.08.2022 дізнавач зазначив, що огляд проводився земельної ділянки, що розташована за межами с. Саї, Роменського району Сумської області в напрямку руху до с. Товсте - с. Семенівка, з кадастровим номером :01:005:0092, загальною площею близько 14,2481 га. На момент проведення огляду вказана земельна ділянка засіяна соняшником та поряд знаходиться лісосмуга.

02.01.2023 позивач у відповідь на лист прокуратури від 03.11.2022 №53/1-3367 надав землевпорядну документацію щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0180, :01:001:0178, :02:002:0109, :02:005:0053, :02:010:0085, :01:005:0092: технічну документацію по характеристиці земельних угідь по уклонам місцевості колгоспу ім. Шевченка Липоводолинського району Сумської області 1988 року; технічний звіт по інвентаризації земель, що підлягають захисту від водної та вітрової ерозії, інших видів деградації та рекомендації по їх подальшому використанню в межах Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 1988 року.

Постановою від 19.01.2023 про призначення експертизи з питань землеустрою, яка винесена прокурором Липоводолинського відділу Роменської окружної прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні №0000183, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України, була призначена експертиза, за результатами проведення якої 20.04.2023 Сумським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України надано висновок експерта №СЕ-19/119-23/940-ДЗ.

На вирішення експертизи було поставлено питання: чи відповідає фактичне землекористування земельними ділянками: кадастровий номер :01:001:0180, кадастровий номер :01:001:0178, кадастровий номер :02:002:0109, кадастровий номер :02:005:0053, кадастровий номер :02:010:0085, кадастровий номер :01:005:0092, які використовуються в якості ріллі для вирощування соняшнику, правовстановлюваним документам, документації із землеустрою на земельні ділянки - «Техническая документация по характеристике земельных угодий по уклонам местности колхоза им. Шевченко Липоводолинского района Сумской области», «Технічний звіт по інвентаризації, що підлягають захисту від водної та вітрової ерозії, інших видів деградації та рекомендації по їх подальшому використанню в межах Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 1988 року та нормативно-правовим актам»?

При цьому, як вбачається з вказаного висновку прокурором надано експертові постанову від 19.01.2023 про призначення експертизи з питань землеустрою на 3 арк. та матеріали кримінального провадження №0000183 від 26.07.2022 в 1 томі на 59 арк.

Відповідно до вказаного висновку, на дослідження надано «Техническая документация по характеристике земельных угодий по уклонам местности колхоза им. Шевченко Липоводолинского района Сумской области», яка розроблена Сумьскою філією Укрземпроекту в 1988 році. І межі земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0180, :01:001:0178, :02:002:0109, :02:005:0053, :02:010:0085, :01:005;0092 не відображені на картограмі крутизні схилів, оскільки останні, згідно наданих на дослідження документів, були сформовані у 2000 роках.

За висновком експерта в межах наданих на дослідження документів, фактичне землекористування земельними ділянками: кадастровий номер :01:001:0180, кадастровий номер :01:001:0178, кадастровий номер :02:002:0109, кадастровий номер :02:005:0053, кадастровий номер :02:010:0085, кадастровий номер :01:005:0092, які використовуються в якості ріллі для вирощування соняшнику відповідно до протоколів огляду та актів обстеження, відповідає виду цільового призначення земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно правовстановлюючих документів, однак не відповідає використанню видів угідь сіножаті та пасовища; не відповідає документації із землеустрою на земельні ділянки - «Техническая документация по характеристике земельных угодий по уклоним местности колхоза им. Шевченко Липоводолинского района Сумской области» та «Технічний звіт по інвентаризації земель, що підлягають захисту від водної та вітрової ерозії, інших видів деградації та рекомендації по їх подальшому використанню в межах Саївської сільської (селищної, міської) ради Липоводолинського району Сумської області».

Фактичне використання земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0180, :01:001:0178, :02:002:0109, :02:005:0053, :02:010:0085, :01:005:0092, в якості ріллі для вирощування соняшнику, порушує положення ст. 164, п. д ст. 183 Земельного кодексу України та умови використання земельними ділянками, які визначені п. 17 договору оренди землі № 459/18 від 03.11.2008 та не відповідає вимогам ст. 35, 37, 47 Закону України «Про охорону земель».

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру Сумської області від 14.06.2023 №1577/15-23 цільове призначення спірних земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В матеріалах справи міститься висновок спеціаліста за результатом проведення аналізу позовної заяви Роменської окружної прокуратури Сумської області, відповідно до якого виявлено, що координати місць огляду земельних ділянок не відповідають координатам жодної з 15 земельних ділянок, які перебувають в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Агро» відповідно до договору оренди від 03.11.2008.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.07.2023 цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0109, :01:001:0180, :01:001:0178, :02:005:0053, :02:010:0085, :01:005:0092 зазначено - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і вони відносяться до категорій земель сільськогосподарського призначення. Будь-яких обмежень щодо використання земельних ділянок не зазначено.

Також, прокурором долучено до матеріалів справи копії протоколів огляду місця події від 08.08.2023 (тобто огляд проводився після звернення прокурора з позовом). Відповідно до зазначених протоколів огляду місця події дізнавачем СД Роменського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Сумській області старшим лейтенантом Марковим Д.Д., у кримінальному провадженні №0000183, порушеного 26.07.2022 за ч. 1 ст. 197-1 КК України, проведено огляд земельних ділянок за участю спеціаліста сертифікованого інженера землевпорядника Малинка І.В. , спеціаліста землевпорядника Синівської сільської ради Роменського району Сумської області Мельник Н.М.

Як зазначено дізнавачем, ним виявлено поля з кадастровим номером :01:001:0180, засаджене зерновою культурою «Яра пшениця» площею 6,5 га, з кадастровим номером :01:001:0178, засаджене зерновою культурою «Яра пшениця» площею 2,09 га, з кадастровим номером :02:002:0109, засаджене зерновою культурою «Яра пшениця» площею 15 га, з кадастровим номером :01:005:0100, засаджене зерновою культурою «Яра пшениця» площею 14 га, з кадастровим номером :02:010:0085, засаджене зерновою культурою «Соя» площею 9 га, з кадастровим номером :02:005:0053, засаджене зерновою культурою «Яра пшениця».

Отже, прокурор вважає, що розорювання сіножатей і пасовищ з подальшим вирощуванням на них сільськогосподарських культур є порушенням умов п. 17 договору оренди землі від 03.11.2008 щодо дотримання вимог протиерозійної організації території, призводить до ерозії грунтів, повного знищення об`єктів рослинного світу, знищення умов місцезростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань, тобто призводить до найбільш згубного негативного впливу на рослинний світ, а тому з боку відповідача допущено порушення норм діючого законодавства та умов договору, в зв`язку з чим, прокурор звернувся з вказаним позовом та вимагає розірвання договору і повернення земельних ділянок позивачеві.

Положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган.

Статтею 14 Конституції України та ч. 1 ст. 148 Господарського кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави та об`єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1-3 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з п.1-2 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України право на звернення із позовом про захист права власності належить власнику цієї земельної ділянки.

На момент укладення оспорюваного договору вказані земельні ділянки перебували у державній власності та знаходилися на території Саївської сільської ради Роменського району.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 723-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Сумської області, відповідно до якого до складу Синівської територіальної громади включено Саївську територіальну громаду. За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Синівська сільська рада () є правонаступником Саївської сільської ради ().

Згідно з п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Відповідно до поземельних книг, на земельні ділянки з кадастровим номером :02:010:0085, :02:005:0053 та :02:002:0109 було зареєстровано право комунальної власності 20.01.2021.

Також, відповідно до рішення Синівської сільської ради Роменського району Сумської області «Про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Синівської сільської ради» від 23.02.2023 прийнято у комунальну власність територіальної громади земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0092, :01:001:0178, :01:001:0180.

Таким чином, саме Синівська сільська рада є власником спірних земельних ділянок та уповноважена законом на розпорядження ними від імені відповідної територіальної громади.

Окружною прокуратурою на адресу Синівської сільської ради спрямовано лист №53/1-1945вих-23 від 17.05.2023, в якому повідомлено про виявлені порушення та запропоновано самостійно вжити заходи щодо розірвання договору оренди землі з ТОВ «СК-Агро» в судовому порядку. Проте, листом від 17.05.2023 № 02-26/832 Синівська сільська рада повідомила про неможливість самостійного звернення до суду у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Зважаючи, що уповноваженим органом місцевого самоврядування допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи викладене, зміст позовної заяви, предмет спору, характер спірних правовідносин, місцевий суд дійшов до висновку, що прокурор навів достатньо суджень і обґрунтувань для звернення до суду за захистом інтересів держави в особі Синівської сільської ради, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абз. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Згідно з абз 5 ст.35 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані дотримуватися нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів.

Частина перша статті 36 Закону України «Про охорону земель» передбачає, що охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб.

Захист земель сільськогосподарського призначення від пожеж, ерозії, селів, підтоплення та інших видів деградації здійснюється на основі реалізації заходів, передбачених державними і регіональними програмами, відповідно до схем землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, робочих проектів землеустрою (ч. 5 ст. 36 Закону України «Про охорону земель»).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» зміна сіножатей, пасовищ та перелогів на інші угіддя в межах земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, переданих у користування на умовах оренди, емфітевзису, забороняється. Разом з тим, ця вимога не поширюється на зміну угідь земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, право оренди, емфітевзису щодо яких виникло до набрання чинності цією частиною (статтю 37 доповнено новою частиною третьою згідно із Законом України від 20.06.2022 р. N 2321-IX, в зв`язку з цим частини третю - сьому вважати відповідно частинами четвертою - восьмою)

Також в ч. 4 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо:

вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій;

розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону земель» використання ерозійно- та зсувонебезпечних земельних ділянок дозволяється за умови вжиття заходів щодо їх протиерозійного і протизсувного захисту, передбачених законодавством України. Забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо.

Отже, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 03.11.2008 між Липоводолинською районною державною адміністрацією та відповідачем був укладений договір оренди, за умовами якого відповідач отримав в оренду земельні ділянки загальною площею 476,6235 га, у тому числі 311,3438 га ріллі, 56,5568 га сіножатей, 108,7226 га пасовищ. На підставі вищевказаного договору від 03.11.2008 за ТОВ «СК-АГРО» зареєстровано право оренди 15 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: :02:002:0109, :01:001:0178, :01:001:0180, :02:010:0085, :02:005:0053, :02:010:0086, :02:009:0071, :02:004:0169, :02:004:0166, :01:004:0203, :01:005:0100, :02:005:0055, :02:005:0054, :02:004:0168, :02:004:0167.

В подальшому, в 08.08.2012 сторонами договору укладено додаткову угоду, якою зменшено орендовану площу земельних ділянок до 162,8472 га (сіножатей - 56,5545 га, пасовищ - 106,2927 га).

Цільове призначення земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення, які передані в оренду відповідачу для вирощування товарної сільськогосподарської продукції.

Пунктом 17 договору сторони обумовили, що відповідач буде дотримуватись вимог протиерозійної організації території.

Водночас, на зазначені земельні ділянки встановлено обмеження та інші права третіх осіб - ЛЕП і газопроводів, відповідно до яких на частині території земельних ділянок відповідач мав надавати проїзд та безперешкодний доступ до енергооб`єктів працівника «Сумиобленерго» в будь-який час доби. Інших обмежень на абрисі не зазначено.

Як підтверджується матеріалами справи, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0085, :01:001:0180, :02:002:0109, :01:001:0178, :02:005:0053 мають цільове призначення 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і дійсно зі складом угідь сіножаті та пасовища.

Проте, колегія суддів не приймає посилання прокурора на ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону земель», що зміна сіножатей, пасовищ та перелогів на інші угіддя в межах земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, переданих у користування на умовах оренди, емфітевзису, забороняється, оскільки ця вимога не поширюється на зміну угідь земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, право оренди, щодо яких виникло до набрання чинності цією частиною. В свою чергу, частина 3 ст. 37 доповнена згідно із Законом України від 20.06.2022 р. №2321-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів», який набрав чинності з 10.07.2022.

Самим же договором оренди від 03.11.2008 встановлено обмеження та інші права третіх осіб - ЛЕП і газопроводів, відповідно до яких на частині території земельних ділянок відповідач мав надавати проїзд та безперешкодний доступ до енергооб`єктів працівника «Сумиобленерго» в будь-який час доби. Інших обмежень на абрисі не зазначено.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону земель» використання ерозійно- та зсувонебезпечних земельних ділянок дозволяється за умови вжиття заходів щодо їх протиерозійного і протизсувного захисту, передбачених законодавством України. Забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів).

Оцінюючи висновок експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/119-23/940-ДЗ від 20.04.2023 колегія суддів звертає увагу, що експертом проводився аналіз та візуальне співставлення плану земельних ділянок технічного звіту 1998 року з відкритими даними земельного кадастру України, які наявні на сервісі https://kadastr.live, щодо досліджуваних земельних ділянок, їх місця розташування та наданими на дослідження матеріалами кримінального провадження. Так, відповідно до дослідницької частини висновку, лише частина земельних ділянок мали крутизну схилів, які входили до складу спірних земельних ділянок.

Як вбачається з висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/119-23/940-ДЗ від 20.04.2023:

- згідно матеріалів інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих фактів, контур № 2 на плані, площею 7,0 га орних земель, крутизна схилів 30-50, який переведено в сіножаті, увійшов в земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0180.

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0178 в наданій на дослідження Інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих факторів не відображена;

- згідно матеріалів інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих фактів, контур №9 паї плані, площею 48,5 га, крутизна схилів на площі 34,5 га - 3°-5°, на площі 14 га - більше 5°, частина якого увійшла в земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0109;

- згідно матеріалів інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих фактів, контур №13 на плані, площею 11,5 га орних земель, крутизна схилів - 30-50, який переведено в сіножаті, увійшов в земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0085.

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0092 в наданій на дослідження Інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих факторів не відображена.

- згідно матеріалів інвентаризації земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих фактів, контур №11 площею 21,9 га, з яких 21,0 га крутизна схилів - 3°-5°, 0,9 га - більше 5°, який переведено в сіножаті, увійшов в земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0053.

Отже, крутизна схилів частини земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0180, :02:002:0109, :02:010:0085 та :02:005:0053 складає менше 7 градусів, що виключає заборону розорювання.

Більше того, земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:0178 та :01:005:0092 взагалі не відображені серед земель, що потребують захисту від ерозії та інших деградуючих факторів.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, вирішальне значення для застосування абзацу другого частини другої статті 651 ЦК України має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (п. 119-120 постанови).

Отже, для правильного вирішення спору суду в межах наданих йому повноважень процесуальним законом належить дослідити умови укладеного між сторонами договору, якими опосередковувалися спірні правовідносини, наявність чи відсутність порушення умов договору, зміст доказів наданих сторонами доказів на підтвердження своїх аргументів щодо позову, і на підставі цього встановити наявність (відсутність) підстав для розірвання договору оренди землі.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/119-23/940-ДЗ від 20.04.2023, наданого Сумським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, в межах наданих на дослідження документів, фактичне землекористування земельними ділянками: кадастровий номер :01:001:0180, кадастровий номер :01:001:0178, кадастровий номер :02:002:0109, кадастровий номер :02:005:0053, кадастровий номер :02:010:0085, кадастровий номер :01:005:0092, які використовуються в якості ріллі для вирощування соняшнику відповідно до протоколів огляду та актів обстеження, відповідає виду цільового призначення земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно правовстановлюючих документів, однак не відповідає використанню видів угідь сіножаті та пасовища; не відповідає документації із землеустрою на земельні ділянки - «Техническая документация по характеристике земельных угодий по уклоним местности колхоза им. Шевченко Липоводолинского района Сумской области» та «Технічний звіт по інвентаризації земель, що підлягають захисту від водної та вітрової ерозії, інших видів деградації та рекомендації по їх подальшому використанню в межах Саївської сільської (селищної, міської) ради Липоводолинського району Сумської області».

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Згідно з п. 4.13 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (далі Інструкція) визначено, що у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань. Дослідницька частина повинна включати відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування.

Разом з тим, у висновку експерта вказано, що проведення даного виду судової експертизи ґрунтується лише на використанні земельного законодавства і забезпечується насамперед нормативно-правовими актами, відповідними стандартами та нормативними документами, дослідження проводилось судовим експертом на основі аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, з використанням існуючих методик, а з його змісту слідує, що експерт не проводив жодного експертного дослідження, яке потребує спеціальних знань , а відтак висновок, що фактичне землекористування спірними земельними ділянками не відповідає виду використання угідь експерт зробив виходячи з наявних у матеріалах кримінального провадження доказів. При чому, на місцевість експерт не виїжджав, а самі земельні ділянки не оглядав.

Тому, протоколи огляду місця події від 03.08.2022 не можуть бути визнані колегією суддів належними та допустимими доказами використання відповідачем земельних ділянок всупереч умовам договору та порушення протиерозійної організації території, так само як і фотографії, долучені до вказаних протоколів, через відсутність на відповідних фотографіях інформації, яка б могла ідентифікувати зображений на них об`єкт, а саме як об`єкт огляду (саме спірних земельних ділянок), підтвердити дату здійснення фотозйомки, та встановити чи пов`язані дані фотографії безпосередньо з моментом здійснення огляду. Власноруч зроблений дізнавачем на вказаних фотографіях запис, стосовно місця здійснення фотознімку, не може бути взятий до уваги, оскільки він зроблений заінтересованою особою особисто.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що протоколи огляду від 03.08.2022 не містять належного опису огляду місця події, крім кадастрового номеру земельної ділянки, що виключає можливість суду встановити, що прокурором було здійснено огляд саме тих земельних ділянок, які зазначає прокурор. При цьому, експерт надав висновок саме аналізуючи вказані протоколи.

В свою чергу, прокурор стверджує, що відповідачем порушено умови договору оренди щодо дотримання вимог протиерозійної організації території, визначені в п.17 договору від 03.11.2008.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що завданням протиерозійної організації території є раціональне розміщення агропромислового виробництва на земельному масиві господарства з органічним ув`язанням з природними умовами і характером використання кожної земельної ділянки, тобто це комплекс заходів, який передбачає агротехнічні, лісомеліоративні, гідротехнічні заходи та організація сівозмін.

Проте прокурором не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження своїх доводів. Так, як вже зазначалось, прокурором не надано належних доказів, що саме земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0180, :01:001:0178, :02:002:0109, :01:005:0092, :02:005:0053, :02:010:0085 були об`єктом огляду під час складання протоколів огляду місця події, також не доведено площу, яка була розорена, і чи перевищував градус крутизни схилів норми допустимого. Матеріали справи не містять доказів завдання шкоди, внаслідок дій відповідача, в тому числі висновку експерта. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової експертизи, проте прокурор заперечував проти задоволення зазначеного клопотання.

Більше того, колегія суддів враховує, що прокурор просить розірвати договору та зобов`язати відповідача повернути всі земельні ділянки, проте, проведено огляди лише чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0109, :01:005:0092, :02:005:0053, :02:010:0085, в той час, як у відповідача в оренді перебуває 15 земельних ділянок.

З огляду на обставини, які викладені вище, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не надано доказів порушення відповідачем умов договору та відповідно відсутні підстави для розірвання договору.

Що ж стосується вимог прокурора про зобов`язати відповідача повернути Синівській сільській раді земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0109, :01:001:0178, :01:001:0180, :02:010:0085, :02:005:0053, :02:010:0086, :02:009:0071, :02:004:0169, :02:004:0166, :01:004:0203, :01:005:0100, :02:005:0055, :02:005:0054, :02:004:0168, :02:004:0167, то виходячи з ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), то оскільки вони є похідними від вимог про розірвання договору оренди від 03.11.20208, вони не підлягають задоволенню.

Отже, оцінюючи всі представлені до матеріалів справи докази, колегія суддів приходить до висновку, щодо безпідставності тверджень прокурора про наявність ознак протиправної поведінки відповідача, що полягала у порушенні умов п. 17 договору від 03.11.2008.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

А тому, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані у справі докази не підтверджують порушення відповідачем протиерозійної організації територій, а тому вимоги прокурора про розірвання договору та повернення земельних ділянок позивачеві не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, надані позивачем до матеріалів справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що останнім не доведені позовні вимоги, а місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для їх задоволення, а тому, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2023 у справі №920/688/23 - скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2024 у справі № 920/688/23 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 23.04.2024 у справі № 920/688/23 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог виконувача обов`язків керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Синівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про дострокове розірвання договору оренди землі, повернення земельних ділянок - відмовити повністю.

4. Судові витрати (судовий збір) за розгляд справи у суді першої інстанції залишити за Сумською обласною прокуратурою.

5. Стягнути з Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 33, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» (42506, Сумська область, Роменський район, селище Суха Грунь, вул. Першотравнева, 1, ) 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу судового наказу по справі № 920/688/23 доручити Господарському суду Сумської області.

7. Матеріали справи № 920/688/23 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.10.2024.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров