ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. м. Київ Справа № 911/366/24

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Центру надання соціальних послуг Томашівської сільської ради, с. Дідівщина Київської області

про стягнення 4 685,49 грн.

без участі представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі по тексту ТОВ «ГК «Нафтогаз України»), 09.02.2024 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача Центру надання соціальних послуг Томашівської сільської ради, с. Дідівщина Київської області (далі по тексту ЦНСП), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 4 685,49 грн., з яких:

- 3 893,58 грн. основний борг за договором постачання природного газу у травні червні 2023 року постачальником «останньої надії»;

- 708,69 пеня, нарахована за сукупний період 01.07.2023 - 31.12.2023;

- 54,87 грн. три відсотки річних, нарахованих за сукупний період 01.07.2023 - 31.12.2023;

- 28,35 грн. інфляційних втрат, нараховані за сукупний період липень-грудень 2023 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати 2 422,40 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ відповідно до типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» за період травень-червень 2023 року, у зв`язку з чим просить стягнути наявну заборгованість в судовому порядку.

Крім того, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача передбачену п.4.5 договору пеню, а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2024 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишено без руху. Зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» усунути недоліки позовної заяви, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 06.03.2024 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 09.02.2024 разом з доданими до неї документами повернуто заявнику.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2024 у справі №911/366/24 задоволено, ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2024 у справі №911/366/24 скасовано, справу №911/366/24 передано до Господарського суду Київської області для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

05.06.2024 матеріали господарської справи №911/366/24 повернулись до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2024 відкрито провадження у справі №911/366/24 у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дати отримання цієї ухвали подати суду докази оплати за спожитий природний газ у період травень червень 2023 року, отриманий за актами №10636 та №123250 приймання-передачі природного газу (ч. 2 ст. 74 ГПК України).

Також, суд зобов`язав відповідача невідкладно здійснити реєстрацію електронного кабінету юридичної особи Центру надання соціальних послуг Томашівської сільської ради в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, про що письмово повідомити суду.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №818, відповідач копію ухвали від 10.06.2024 про відкриття провадження у справі отримав 04.07.2024. Гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 19.07.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2024 зупинено провадження у справі №911/366/24 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку справи №908/3731/23.

30.08.2024 у справі №908/3731/23 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято постанову (оприлюднена у ЄДРСР у загальному доступі 16.09.2024).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ухвалою від 27.09.2024 поновлено провадження у справі № 911/366/24. Розгляд справи №911/366/24 продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Повторно зобов`язано відповідача невідкладно здійснити реєстрацію електронного кабінету юридичної особи Центру надання соціальних послуг Томашівської сільської ради в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, про що письмово повідомити суду.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Станом на 15.10.2024 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав. Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ЦНСП про стягнення 4 685,49 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (далі по тексту Закон 329-VIII), постачальник «останньої надії» визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Правове регулювання взаємовідносин всіх суб`єктів ринку природного газу України, у тому числі споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється згідно з Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2496, а також положеннями Закону 329-VIII, Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Закону 329-VIII споживачем є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Частинами 1, 3 ст. 12 Закон 329-VIII встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону 329-VIII споживач зобов`язаний: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Приписами частини першої статті 12 Закону 329-VIII передбачено, що постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Внесення до Реєстру постачальника «останньої надії» здійснюється автоматично у випадках передбачених Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (Правила) та з підстав, визначених Кодексом газотранспортної системи (Кодекс ГТС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.

Згідно з п. 1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених п. 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Як зазначає позивач, відповідача було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, і, відповідно, спожитий відповідачем об`єм природного газу за період з травень-червень 2023 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

На підтвердження включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» матеріали справи містять копію відповіді на адвокатський запит представника позивача до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000181DLC00P ЦНСП.

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надав викопіювання з інформаційної платформи щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XS000181DLC00P в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS000181DLC00P за період травень-червень 2023 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

За умовами договору:

- постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором (п. 2.1);

- постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (п. 3.1);

- підстави для здійснення Постачальником постачання природного газу Споживачу визначені положеннями Правил постачання. Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (п. 3.2, 3.3);

- постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті (п. 4.1);

- об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (п. 4.2);

- постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3);

- споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4);

- у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.4.5);

- припинення газопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (п. 7.2);

- цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником (п. 11.1).

В реквізитах споживача ЦНСП зазначений ЕІС-код, а саме 56XS000181DLC00P.

Відповідно до положень п. 2 гл. 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу споживачами проводиться згідно з Кодексом ГТС.

Як вбачається із відповіді ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на адвокатський запит представника позивача, обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS000181DLC00P у спірний період та внесений в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» становить:

за травень 2023 року 98,48 куб.м.

за червень 2023 року 70,94 куб.м.

В силу положень п. 2 гл. 7 розділу XIІ Кодексу газотранспортної системи позивач як постачальник «останньої надії» проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

Ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії», щоденно розраховується за формулою, наведеною в п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 р. № 809 в редакції постанови КМУ № 1102.

На виконання умов договору, у спірний період позивачем було надано, а відповідачем спожито природний газ у сумі 3 893,58 грн., про що складено та долучено до матеріалів справи акти приймання-передачі природного газу, а саме:

1) акт №10636 на суму 2 310,55 грн., відповідно до якого у травні 2023 року відповідачу було передано 0,09848 тис. м. куб. природного газу. Для здійснення оплати за вказаним актом позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №19594;

2) акт №12350 на суму 1 583,03 грн., відповідно до якого у червні 2023 року відповідачу було передано 0,07094 тис. м. куб. природного газу. Для здійснення оплати за вказаним актом позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №22677;

Відповідно до п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

За таких обставин, суд встановив, що відповідач мав обов`язок оплатити виставлений позивачем

відповідно до акту №10636 рахунок №19594 до 30.06.2023, а з 01.07.2023 настало прострочення;

відповідно до акту №12350 рахунок №22677 до 31.07.2023, а з 01.08.2023 настало прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідач доказів оплати за спожитий природний газ, поставлений позивачем як постачальником «останньої надії» у період травень червень 2023 року за актами №10636 та №123250 приймання-передачі природного газу, або докази отримання та оплати природного газу у спірний період від іншого постачальника, суду не подав, у тому числі на вимогу пункту 2 ухвали суду від 10.06.2024 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 3 893,58 грн. строк оплати якого настав, є обґрунтованою, доведеною належними письмовими доказами та підлягає задоволенню повністю.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 708,69 грн., нараховану за сукупний період з 01.07.2023 31.12.2023.

Щодо вказаних вимог суд встановив таке.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Інше договором не встановлено. Відтак, пеня має розраховуватися з дати, наступної за останнім днем строку оплати, та до переддня фактичної оплати, або до відповідної дати через шість місяців після спливу строку оплати за спірним рахунком на оплату із врахування положень частини 3 ст. 254 України.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за спірними актами, не виходячи при цьому за межі заявленого періоду, встановив, що останній здійснено відповідно до закону та арифметично вірно, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 708,69 грн. пені підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача три відсотки річних в сумі 54,87 грн., нараховані за сукупний період 01.07.2023 31.12.2023, та інфляційні втрати в сумі 28,35 грн., нараховані за сукупний період липень 2023 року грудень 2023 року. Щодо вказаних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, перевіривши правильність розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що такі здійснено відповідно до закону та арифметично вірно, у зв`язку вимогу про стягнення трьох процентів річних у сумі 54,87 грн. та інфляційних втрат у сумі 28,35 грн. має бути задоволено повністю у заявлених сумах.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» повністю та ухвалює рішення про стягнення з ЦНСП 3 893,58 грн. основного боргу, 54,87 грн. процентів річних, 28,35 грн. інфляційних втрат та 708,69 грн. пені.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у сумі 2 422,40 грн. повністю.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Центру надання соціальних послуг Томашівської сільської ради (08514, Київська обл., Фастівський район, с. Дідівщина, вул. Затишна, буд. 28, ідентифікаційний код 44049768)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 40121452)

3 893,58 грн. (три тисячі вісімсот дев`яносто три гривні п`ятдесят вісім копійок) основного боргу,

54,87 грн. (п`ятдесят чотири гривні вісімдесят сім копійок) процентів річних,

28,35 грн. (двадцять вісім гривень тридцять п`ять копійок) інфляційних втрат,

708,69 грн. (сімсот вісім гривень шістдесят дев`ять копійок) пені,

2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх