ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2024 р. Справа № 911/3568/23 (911/170/24)

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д. за участю секретаря судового засідання Оксенюк А.О., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю " Банерс"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Зірка Карпат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - арбітражний керуючий - розпорядник майна боржника ТОВ «Банерс» Забарін Антон Федорович

про визнання правочину недійсним

у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс"

Представники сторін:

від позивача Білан О.С.; від відповідача ТОВ «Зірка Карпат» - Каравасілі Х.М. від відповідача 2 не з`явились; розпорядник майна ТОВ «Банерс» Забарін А.Ф.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю " Банерс ".

22.01.2024 до суду надійшла позовна заява АТ "Банк Альянс" до ТОВ "Банерс", про визнання правочину недійсним - Договору поставки №28/04/2023 від 28.04.2023.

Позовні вимоги, (з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 05.04.2024 та від 10.09.2024) обґрунтовані наступним: спірний договір укладено в межах трьох років до порушення справи про банкрутство; заінтересованою особою щодо Боржника - ТОВ «Зірка Карпат»; господарська операція не відповідає критеріям реальності; договір укладено без обґрунтування ділової мети, доцільності та економічного ефекту з боку ТОВ «Зірка Карпат»; з порушенням загальних засад справедливості, добросовісності та зловживаючи правом; із перевищенням повноважень директорами; у день укладання договору сума вимог кредиторів перевищувала вартість майна ТОВ «Банерс».

У судовому засіданні представник АТ "Банк Альянс" просив розглядати позовні вимоги виключно з підстав, викладених в заяві про зміну підстав позову від 10.09.2024, проте суд розглядає позов враховуючи підстави зазначені як в позовній заяві так і в заявах про зміну підстав позову від 05.04.2024 та від 10.09.2024, адже представник АТ "Банк Альнс" (відповідно до наявно в матеріалах справи Довіреності №53 від 17.074.2024) не уповноважена відмовлятись від позову та змінювати підстави позову.

Відповідачі заперечують проти позову, оскільки саме по собі укладення договору в підозрілий період не має наслідком визнання його недійсним; договір укладено не між заінтересованими особами; договір укладено за наявності повноважень у директора; договір було спрямовано на реальне настання наслідків, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку; договір був спрямований не на відчуження майна, а навпаки на одержання прибутку; позивачем обрано неефективний спосіб захисту.

Ухвалою Суду від 01.02.2024 відкрито провадження у справі за позовом АТ "Банк Альянс" до ТОВ "Агро Істейт" про визнання правочину недійсним в межах справи про банкрутство ТОВ "Агро Істейт"; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) представників сторін; призначено судове засідання на 22.02.2024; залучено до участі у справі третіх осіб ТОВ "Зірка Карпат" та розпорядника майна ТОВ «Банерс» арбітражного керуючого Климук Іванну Володимирівну; витребувано у ТОВ «Банерс» докази.

Ухвалою суду від 10.09.2024 у справі №911/3568/23 було призначено нового розпорядника майна ТОВ «Банерс» - арбітражного керуючого Забаріна Антона Федоровича.

Протягом розгляду цієї справи судом постановлено низку ухвал, а саме: 15.03.2024 - про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та залучення співвідповідача; 05.04.2024 про розгляд спору з урахуванням змінених (доповнених) підстав позову та витребування доказів; 23.05.2024 про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті; 04.09.2024 про повернення до підготовчого провадження та призначення підготовчого засідання; 04.09.2024 про поновлення строку на подання доказів; 10.09.2024 про прийняття до розгляду заяви про зміну підстав позову та 26.09.2024 про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

У засіданнях Судом за клопотаннями сторін та повітряними тривогами неодноразово оголошувались перерви, а саме до 15.03.2024, 05.04.2024, 10.04.2024, 18.04.2024, 24.04.2024, 02.05.2024, 15.05.2024, 23.05.2024, 12.07.2024, 25.07.2024, 02.08.2024, 14.08.2024, 03.09.2024, 04.09.2024, 10.09.2024, 12.09.2024, 17.09.2024, 26.09.2024 та до 04.10.2024.

У судове засідання 04.10.2024 прибули представники учасників судової справи, представник «Банерс» не з`явився.

Позивач підтримав позовні вимоги, проти яких заперечили інші учасники справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази, Суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2023 року між ТОВ "Зірка Карпат" (продавець) та ТОВ "Банерс" (покупець) було укладено договір поставки № 28/04/2023 (далі Договір) (т. 1 а.с. 142), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу 3-го класу, врожаю 2022 року, українського походження, надалі іменовані "Продукція" або "Товар".

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість товару складає 2 890,85 тонн +/- 5,0% на вибір продавця.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна та загальна вартість товару встановлюється у національній валюті України та становить за кукурудзу 3-го класу, врожаю 2022 року кількістю 2 890,85 тон (6080,00 грн. за тонну) 20037059,52 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 4.1. Договору, поставка товару здійснюється відповідно до "Інкотермс-2010": EXW, місце поставки за адресою: 11250, Житомирська обл., Новоград-Волинський район, смт. Яблунець, вул. Вокзальна, буд. 7-Б.

Відповідно до п. 4.2. договору, поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк до 28 квітня 2023 року (включно).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту оформлення видаткової накладної. Датою переходу права власності від продавця до покупця є дата оформлення видаткової накладної.

Згідно з п. 5.2. Договору покупець здійснює оплату в розмірі 100% від загальної вартості товару протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати поставки товару.

На виконання умов Договору ТОВ "Зірка Карпат" поставило ТОВ "Банерс" товар на загальну суму 20037059,52 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № 00000076 від 28.04.2023 року (т. 1 а.с. 143) та копією акту приймання-передачі № ТАКяб300016 від 28.04.2023 року (т. 1 а.с. 143).

Товаром є кукурудза 3-го класу, врожаю 2022 року кількістю 2890,85 тон вартістю 20037059,52 грн. з ПДВ.

У подальшому покупець здійснив часткову оплату вартості поставленого товару на загальну суму 19355000,00 грн. (105000,00 грн. згідно платіжної інструкції №210 від 29.05.2023 року, 1640000,00 грн. згідно платіжної інструкції №218 від 05.06.2023 року, 1600000,00 грн. згідно платіжної інструкції №376 від 07.09.2023 року, 8510000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 420 від 10.10.2023 року, 7500000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 449 від 24.10.2023 року) (т.1. а.с. 144-146). Неоплачений залишок становить 682059,52 грн.

До спірних правовідносин мають бути застосовані такі положення чинного законодавства.

За змістом ч.1 ст. 7 КУзПБ Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

Диспозицією абз. 11 ч.1 ст. 1 КУзПБ унормовано, що кредитором, зокрема, є юридична особа за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Виходячи з наведених положень чинного законодавства України та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи в контексті спірних правовідносин та підстав позовних вимог, Суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що Договір було укладено в підозрілий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора.

Суд зазначає, що строк, передбачений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий «підозрілий період», у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.

Так, Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2023 було відкрито провадження у справі № 911/3568/23 про банкрутство ТОВ «Банерс»

Відтак, Суд погоджується з доводами позивача та виснує, що ТОВ «Банерс» та ТОВ «Зірка Карпат» уклали спірний договір за 8 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Банерс», тобто в підозрілий період.

Проте чинне законодавство не пов`язує недійсніть правочину, вчиненого боржником, з самим лише фактом укладення такого правочину в підозрілий період; натомість встановлює, що недійсними можуть бути визнані правочини на підставах, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 42 КУзПБ, і за умови, якщо вони порушили права боржника або кредиторів.

Позивач стверджує, що Договір було укладено між заінтересованими особами.

Відповідач зауважує, що саме по собі укладення Договору із заінтересованою особою не є порушенням законодавства, що зумовлює недійсність правочину.

За приписами ст. 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Згідно витягу з ЄДРЮОФОПГО станом на 28.04.2023 щодо ТОВ «Банерс» кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 ; тип бенефіціарного володіння: непрямий вирішальний вплив; відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу 90 (т. 1. а.с. 70).

Згідно витягу з ЄДРЮОФОПГО станом на 28.04.2023 щодо ТОВ «Зірка Карпат» кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 ; тип бенефіціарного володіння: непрямий вирішальний вплив; відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу 90 (т. 1. а.с. 80).

Отже, станом на дату укладення Договору поставки ТОВ «Банерс» та ТОВ «Зірка Карпат» мали однакового кінцевого бенефіціарного власника Колесник Є.Д., а, отже, в розумінні КУзПБ є заінтересованими особами.

Позивач зазначає, що Договір було укладено із перевищенням повноважень директором ТОВ «Банерс» Щербаком І.О. та директором ТОВ «Зірка Карпат» Нагленком В.П. без отримання згоди на це від загальних зборів.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" законом або статутом товариства може встановлюватися особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).

Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Відповідно до п. 9.6. Статуту ТОВ «Банерс» Товариство має скликати загальні збори учасників у випадку, якщо ціна угоди перевищує 50% чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу (т.2 а.с. 128).

Згідно з п. 8.15.3. Статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що складають у сукупності не менш ніж голосів Учасників, присутніх на загальних зборах Учасників, з питання про відчуження майна Товариства на суму що становить 50 і більше відсотків майна Товариства на дату останньої фінансової звітності та про ліквідацію Товариства.

Рішення Загальних зборів учасників Товариства оформлюється протоколом, який підписується Головою і Секретарем Зборів або всіма Учасниками (представниками учасників) п. 8.16. Статуту (т.2 а.с. 127).

За містом Рішення учасника ТОВ «Банерс» №02/01/2023 від 02.01.2023, учасниками Товариства ТОВ «Дейвест» та ТОВ «Акріс-Інвест» прийнято рішення надати директору Товариства, ОСОБА_2 , або іншій належним чином уповноваженій особі, повноваження на вчинення в 2023- му календарному році, від імені Товариства будь-яких правочинів, вартість майна, робіт або послуг, за якими перевищує 50% (п`ятдесят відсотків) вартості чистих активів Товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, без попереднього погодження Загальними Зборами Учасників Товариства, крім правочинів, вчинення яких згідно Статуту Товариства належить до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства (т.2 а.с.131).

Таким чином, Суд виснує, що учасниками ТОВ «Банерс» було надано згоду на укладення директором ТОВ "Банерс" Договору поставки №28/04/2023 від 28.04.2023.

Повноваження директора ТОВ "Зірка Карпат" визначені п. 7.12.7. Статуту товариства, відповідно до положень якого директор товариства має право на вчинення правочинів, вартість майна, робіт або послуг, за якими перевищує 50 відсотків, вартості чистих активів Товариства, відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, без попереднього погодження з Загальними зборами учасників Товариства, крім правочинів, прийняття рішення на вчинення яких належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства (т. 2 а.с. 104).

Більш того, ціна договору поставки не перевищувала 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з п. 3 пар. І Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності»: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому; зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.

Таким чином, вартість чистих активів в балансі компанії є показником, який визначається як різниця між сукупною вартістю всіх її активів та сумою всіх зобов`язань, яка розраховується наступним чином: значення рядка 1300 балансу (рядок 1595 + рядок 1695 + рядок 1700) та відповідає показнику власного капіталу товариства (рядок 1495 балансу).

Відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «Зірка Карпат» на 31.03.2023 на кінець звітного періоду вартість чистих активів складає 63922,70 тис. грн. (т.2 а.с. 98-99), тоді як вартість майна за спірним правочином складала 20037059,52 грн. з ПДВ.

Таким чином, укладення Договору поставки директором ТОВ «Зірка Карпат» не вимагало попереднього погодження з Загальними зборами учасників товариства. Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те що Договір було укладено із перевищенням повноважень.

Банк зауважує, що надані залізничні накладні, копія контракту C-B-ASTSA-EXP/22 та акт наданих послуг, не підтверджують реальність операції, адже товаром за договором є кукурудза, яка визначена родовими ознаками, в той час як надані докази не дають можливості встановити, що перевозився саме цей товар за договором.

Відповідачі та арбітражний керуючий заперечують проти викладених аргументів позивача та зазначають, що господарська операція була реальною, посилаючись на документи первинного бухгалтерського обліку.

Зокрема, ТОВ «Банерс» зауважує, що оспорюваний договір і обставини його укладання не відповідають жодному критерію фіктивності правочину. Сторонами укладено договір поставки, за яким перейшло право власності на предмет договору, сторони оформили передбачені для таких договорів документи, відобразили операції в обліку, покупець здійснив частковий розрахунок.

Оцінюючи викладені аргументи сторін, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з КВЕДів ТОВ «Зірка Карпат» є виробником сільськогосподарської продукції.

У 2022 році ТОВ «Зірка Карпат» вироблялись сільськогосподарські культури, що підтверджується:

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році (Коростенський район) з якого вбачається, що ТОВ «Зірка Карпат» було вирощено 61697,20 ц кукурудзи на 1347,10 га (т.2 а.с. 176);

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році (Лугинський район) з якого вбачається, що ТОВ «Зірка Карпат» було вирощено 142985,39 ц кукурудзи на 3033,80 га (т.2 а.с. 182);

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році (Черняхівський район) з якого вбачається, що ТОВ «Зірка Карпат» було вирощено 113846,52 ц кукурудзи на 2529,40 га (т.2 а.с. 182).

Отже, всього було вирощено 318 529,11 ц. кукурудзи або 31852,911 тон.

Як вбачається з КВЕДів ТОВ «Банерс», зокрема, здійснює оптову торгівлю сільськогосподарською продукцією.

Так, 01.03.2023 між ТОВ «Банерс» та AST Global SA було укладено контракт №C-B-ASTSA-EXP/22 за умовами якого ТОВ «Банерс» (продавець) зобов`язується передати, а SA Geneve Switzerland (покупець) оплатити товар кукурудзу 3-го класу, врожаю 2021 року та/або 2022 року (т.1 а.с. 158-162).

Як встановлено судом між ТОВ «Банерс» та ТОВ «Зірка Карпат» укладено Договір поставки від 28.04.2023 №28/014/2023, на виконання якого ТОВ «Зірка Карпат» надало, а ТОВ «Банерс» прийняло товари загальною вартістю 20037059,52 грн. та частково сплатило вартість товару на суму 19355000,00 грн.

Суд враховує, що предмет договору та гоподарська діяльність підприємств, що пов`язана зі спірними правовідносинами - ТОВ «Зірка Карпат» (виробництво с/г продукції), ТОВ «Банерс» (оптова торгівля с/г продукцією), відповідають видам їх економічної діяльності (КВЕДам).

В матеріалах справи наявна Податкова накладна №36 від 28.04.2023, яка зареєстрована в ЄРПН, за змістом якої постачальником (продавцем) є: ТОВ «Зірка Карпат»; отримувачем (покупцем) - ТОВ «Банерс»; загальна сума коштів що підлягала до сплати 20037059,52 грн; обсяги постачання (база оподаткування) 17576368,00 грн; саме ПДВ 2460691,52 грн; опис (номенклатура) товарів/послуг продавця кукурудза 3-го класу, врожаю 2022 року, обсягом 2890,65 тон (т. 1 а.с. 130).

Послуги перевезення зерна ТОВ «Банерс» надавались іншим підприємством - ТОВ «УТЛ-2».

Так, ТОВ «УТЛ-2» надавались ТОВ «Банерс» транспортно-експедиційні послуги ст. Яблунець ст. Ізмаїл, що підтверджується Актом надання послуг №548 від 01.05.2023 щодо транспортування 2890,85 тон кукурудзи вартістю 3428536,54 грн. з ПДВ (т.3 а.с. 25).

Перевезення 2890,85 тон зерна кукурудзи відбувалось залізнодорожним транспортом, що підтверджується накладними № 334728394 від 29.04.2023 (348850 кг), №34727115 від 28.04.2023 (345650 кг), №34727123 від 28.04.2023 (349250 кг), №34728410 від 29.04.2023 (351200 кг), №34734426 від 30.04.2023 (348300 кг), №347354,07 від 30.04.2023 (347300 кг), №34741553 від 01.05.2023 (456000 кг) та №34740175 від 30.04.2023 (344300 кг); відправник ТОВ «УТЛ-2»; одержувач ТОВ «Ефєс»; заяви відправника «Експортер ТОВ «Банерс» C-B-ASTSA-EXP/22 від 01.04.2023 між ТОВ «Банерс» та AST Global SA в квоту компанії «Westbridge Prague S.R.O. Експедитор в порту ТОВ «Грейнком Шиппинг». Для вивозу водним транспортом.» (т. 3 а.с. 12-23).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товарів чи послуг і подальшою господарською діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17.

Наведені вище докази за висновком суду свідчать про реальність здійснення господарської операції за спірним правочином, адже купівля зерна, його подальше перевезення ТОВ «УТЛ-2» та АТ «Українська Залізниця» та продаж AST Global SA, підтверджуються фактичною наявністю у сторін первинних документів бухгалтерського обліку, договорів, актів, видаткових накладних, транспортних накладних та податковою накладною, фізичними, технічними та технологічними можливостями для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товарів чи послуг і подальшою господарською діяльністю.

Відтак, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються доводи позивача про нереальність господарської операції.

Позивач вказує, що спірний правочин укладений з порушенням загальних засад справедливості, добросовісності та використовуючи зловживання правом. На думку позивача, відповідачі будучи обізнаними про наявність розгляду судових справ та винесених рішень щодо звернення стягнення на майно, яке виступало забезпеченням за кредитними договорами ТОВ Дейвест, укладають оспорюваний договір, ТОВ «Банерс» порушує строки розрахунку за ним, ТОВ «Зірка Карпат» не здійснює заходів по стягненню заборгованості, при цьому за її наявності надає фінансову допомогу. Такими діями відповідачі формують кредиторську заборгованість з метою перешкоджання Позивачу в реалізації свого права як заставодержателя майна, шляхом формування підконтрольного комітету кредиторів в майбутньому банкрутстві ТОВ «Банерс».

Позивач вказує, що договір поставки є фіктивним, оскільки його укладення не направлено на настання реальних юридичних наслідків, а лише для формування заборгованості перед «дружнім кредитором» та в подальшій заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство.

ТОВ «Зірка Карпат» заперечує проти цих доводів позивача та вказує, що ТОВ «Банерс» не є боржником АТ «Банк Альянс» за грошовими зобов`язаннями, а є боржником за майновими зобов`язаннями за договорами застави. ТОВ «Банерс» визнає, що неповний розрахунок привів до виникнення кредиторської заборгованості, проте, немає жодних підстав вважати фіктивним договір, якщо одна із сторін через якісь обставини не виконала зобов`язання належним чином.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 42КУзПБ, господарський суд може визнати недійсним правочин з таких підстав: боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 у справі №910/12680/22, позов задоволено повністю; в рахунок погашення перед АТ "Банк Альянс" заборгованості ТОВ "Дейвест" за Договором №21-214/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 04.10.2021 звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави обладнання №21-001-84/О від 04.10.2021, що є власністю ТОВ «Банерс» та стягнуто з ТОВ «Банерс» судовий збір у розмірі 572100,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/12706/22 позов задоволено повністю; в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Дейвест» перед АТ «Банк Альянс» за договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в розмірі 2271876,72 доларів США звернуто стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №21-005-88/ТЗ від 05.11.2021, що є власністю ТОВ «Банерс» та стягнуто ТОВ «Банерс» судовий збір у розмірі 270165,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.08.2024 у справі 911/3568/23 (910/12681/22), яке набрало законної сили 23.09.2024, звернуто стягнення на предмети застави згідно переліку за Договором застави обладнання №21-001-95/О від 05.11.2021.

Ініціюючим кредитором у цій справі є ТОВ «Зірка Карпат» сума грошових вимог якого складає 801799,09 грн., які складаються з: 682059,52 грн.- основна заборгованість; 119739,57 грн.- 3% річних.

Ухвалою Господарського суду у цій справі про банкрутство №911/3568/23 від 02.05.2024 визнано кредиторські вимоги АТ «Банк Альянс» до ТОВ «Банерс» у розмірі 229382875,75 грн, як такі, що забезпечені заставою та включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство оплату судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Ухвалою Господарського суду у цій справі про банкрутство №911/3568/23 від 12.08.2024 визнано кредиторські вимоги АТ «Банк Альянс» до ТОВ «Банерс» у розмірі 842265,00 грн. та включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство оплату судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Станом на дату прийняття рішення у цій справі, судом було визнано кредиторські вимоги АТ «Банк Альянс», як такі, що забезпечені заставою, та грошові вимоги у розмірі 842265,00 грн.

Згідно висновків суду, що наведено вище, Договір поставки укладено в межах звичайної підприємницької діяльності ТОВ «Банерс», що відповідає КВЕДам обох товариств, реальність господарської операції підтверджується доказами, отриманими від третіх осіб. Також судом враховано, що ТОВ «Банерс» не було сплачено ТОВ «Зірка Карпат» лише 3,4% від загальної суми товару. Також, судом враховується, що згідно звітів розпорядників майна ТОВ «Банерс» та фінансових звітностей підприємства за 2021 2023 товариство працювало у збиток, а рентабельність продукції була від`ємною, що в свою чергу цілком логічно пояснює порушення ТОВ «Банерс» обов`язку щодо повної оплати ТОВ «Зірка Карпат» вартості кукурудзу.

Суд зазначає, що будь-які зобов`язання, які бере на себе боржник у своїй господарській діяльності, гіпотетично здатні трансформуватися у кредиторські вимоги у процедурі банкрутства. Втім, враховуючи наведене щодо реальності господарської операції та обставини реалізації банком своїх прав як заставодержателя, доводи позивача про те, що відповідачі мали на меті саме формування кредиторської заборгованості з метою перешкоджання АТ «Банк Альянс» в реалізації свого права як заставодержателя майна, шляхом формування підконтрольного комітету кредиторів в майбутньому банкрутстві ТОВ «Банерс» є неспроможними.

Здійснюючи оцінку доводів позивача в аспекті такої підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним як взяття боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Судом установлено, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «Банерс» на 31.03.2023 на початок звітного періоду сума необоротних активів складала 91888,6 тис. грн; оборотних активів 86378,4 тис. грн.; необоротні активи, утримуванні для продажу, та групи вибуття - 104,3 тис. грн.; довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення 35,5 тис. грн.; поточні зобов`язання 203697,8 тис. грн.

Як встановлено Судом, вартість чистих активів ТОВ «Банерс» на 31.03.2023 на початок звітного періоду складає -25362,00 тис.грн.

Тобто, на момент укладення Договору поставки розмір кредиторських зобов`язань ТОВ «Банерс» складав 203686,00 тис.грн (вираховуючи зобов`язання з оплати праці 11,6 та розрахунків з бюджетом 0,2).

Відтак, відображених у балансі станом на 31.03.2023 активів боржника в розмірі 178371,3 тис. грн. явно не вистачило б на задоволення вимог кредиторів в загальному розмірі 203686,00 тис. грн. та підприємство не могло самостійно погасити в повному обсязі кредиторську заборгованість за рахунок своїх активів.

Разом з тим, Суд зазначає, що укладення Договору поставки, не стало вирішальним чинником неплатоспроможності боржника, враховуючи наявність кредиторської заборгованості тільки перед банком у розмірі, що перевищує 229 мільйонів гривень.

Як встановлено вище судом, ТОВ «Банерс» придбав у ТОВ «Зірка Карпат» товар, який у подальшому був проданий AST Global SA. Тобто, ТОВ «Банерс» та ТОВ «Зірка Карпат» забезпечили звичайний операційний цикл господарської діяльності. Вказане, на думку суду, також свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між взятими за оспорюваним правочином зобов`язаннями та фактом неплатоспроможності боржника.

Суд зазначає, що категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що частина друга статті 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.

За загальним правилом, правочин не відповідає критеріям розумності, не має на меті добросовісне виконання зобов`язань, якщо його укладено боржником за недостатності коштів для виконання вимог власних кредиторів та перебуванні в стані надкритичної неплатоспроможності.

Слід зауважити, що добросовісність та розумність як принципи цивільного обороту (стаття 3 ЦК України) мають лежати в основі дій/бездіяльності всіх учасників обороту. При цьому діяльність у підприємницькій сфері має бути, за загальним правилом, спрямована на отримання правомірного прибутку учасниками господарських відносин. Усі учасники господарських відносин повинні ухилятися від здійснення дій, що очевидно спрямовані на іншу мету, зокрема, виведення активів вже неплатоспроможного учасника господарського обороту. Таке виведення активів може здійснюватися шляхом безпосереднього очевидно нееквівалентного продажу/обміну майна особи, при якому здійснюється несправедливе зменшення майна особи як основи господарювання, так і шляхом набуття обов`язків шляхом укладення договору поруки за боргами третіх осіб, які є формально самостійними учасниками господарського обороту.

Подібні підходи застосовані ВС у Постанові Верховного суду від 16.02.2023 у справі №910/14918/20 (910/17720/21).

Проте у цій справі позивачем не доведено, що правочин цілеспрямовано вчинено на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості та що боржник усвідомлював та сприяв появі боргу в результаті укладення правочину.

В той час як відповідачами доведено реальність господарської операції та економічної мети договору.

АТ «Банк Альянс» обгрунтовує недійсність правочину тим, що ТОВ «Зірка Карпат» не вчинило жодних дій для стягнення заборгованості. Проте, Суд відхиляє ці доводи, оскільки чинне законодавство як підставу для недійсності правочину не визначає реалізацію/нереалізацію кредитором своїх прав за договором.

Крім цього, відсутні докази того, що ТОВ «Банерс»:

- виконало майнові зобов`язання раніше встановленого строку (абз. 2 ч.1 ст. 42 КУзПБ);

- здійснило відчуження або придбало майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів (абз. 4 ч.1 ст. 42 КУзПБ);

- оплатило іншій особі або прийняло майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна (абз. 5 ч.1 ст. 42 КУзПБ);

- безоплатно здійснило відчуження майна, взяло на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовилося від власних майнових вимог (абз. 2 ч.2 ст. 42 КУзПБ);

- уклало договір дарування (абз. 4 ч.2 ст. 42 КУзПБ).

Відтак, Суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Суд також відхиляє доводи позивача щодо фінансування ТОВ «Зірка Карпат» ТОВ «Банерс», оскільки ці обставини не входять до предмету доказування.

Поруч з цим, АТ «Банк Альянс» є забезпеченим кредитором з вимогами у розмірі 229382875,75 грн.

Суд зазначає, що забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника (ст. 1 КУзПБ).

Забезпечені кредитори у справі про банкрутство одночасно мають привілейоване становище стосовно конкурсних кредиторів, але також і мають певні обмеження, якщо порівнювати з останніми.

До привілеїв забезпеченого кредитора відноситься впевненість в тому, що їхні вимоги повністю, або частково будуть погашені, тому що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово. Арбітражний керуючий здійснює погашення вимог забезпеченого кредитора протягом 10 робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета забезпечення (ч. 6 ст. 64 КУзПБ).

Суд в свою чергу, зазначає, що відповідно до статті 48 КУзПБ забезпечені кредитори мають право дорадчого голосу на зборах або комітеті кредиторів тому більший чи менший розмір вимог інших кредиторів вимоги яких є незабезпеченими жодним чином не впливають на права Позивача як забезпеченого кредитора.

Відповідно до вимог статей 48, 52, 64 КУзПБ позиція інших кредиторів жодним чином не впливає на порядок розпорядження майном боржника яке є предметом забезпечення вимог забезпечених кредиторів. Забезпечені кредитори мають абсолютний пріоритет для задоволення своїх забезпечених вимог за рахунок майна, що є предметом забезпечення.

У відповідності до ч. 6 ст. 64 КУзПБ (черговість задоволення вимог кредиторів), погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово. Арбітражний керуючий здійснює погашення вимог забезпеченого кредитора протягом 10 робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета забезпечення.

Відповідачі стверджують, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, адже заявлено тільки вимогу про визнання договору недійсним, тоді-як така вимога має поєднуватись з вимогою стягнення коштів на користь товариства або витребування майна з володіння відповідача.

Так, позивач у позовній заяві виключно просить суд визнати недійним Договір поставки № 28/04/2023 від 28.04.2023 року.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Суд зауважує, що позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК, є належним способом захисту, який передбачений законом.

Разом із тим, вимога про застосування наслідків недійсності може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги. І навіть більше - ефективність такого способу захисту як визнання правочину недійсним у процедурі банкрутства може не вичерпуватися двосторонньою реституцією, оскільки здатна спричинити і інші, перебачені законом, наслідки для процедури банкрутства (зміна кількості голосів тощо).

Відтак, враховуючи все вищевикладене, Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 КУзПБ за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 10.10.2024 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк