ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Справа №921/540/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2024 (повний текст ухвали складено 29.07.2024, суддя Хома С.О.) про відтермінування виконання постанови від 23.05.2024

у справі № 921/540/23

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач»

про стягнення 205412821,24 грн заборгованості та судові витрати

за участю представників:

від позивача Чугунов І.О.

від відповідача Хомишин І.Б.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрАТ «НЕК «Укренерго») звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Тернопільелектропостач» 169064367,56 грн заборгованості, 4047129,09 грн пені, 5015991,22 грн штрафу, 4873483,96 грн 3% річних, 22411849,41 інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0261-02024 від 01.01.2019 в частині своєчасності оплати наданих послуг.

Господарський суд Тернопільської області в рішенні від 27.12.2023, яке Західний апеляційний господарський суд в постанові від 21.03.2024 залишив без змін, позовні вимоги ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволив частково; з ТОВ «Тернопільелектропостач» на користь позивача стягнув 1321578,82 грн пені, 1046473,19 грн штрафу, 2421980,24 грн 3% річних, 22203159,60 грн інфляційних втрат та 404897,87 грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовив. Щодо основного боргу в сумі 169064367,56 грн - провадження у справі закрито ухвалою місцевого господарського суду від 20.11.2023, у зв`язку із погашенням відповідачем суми основної заборгованості

Не погодившись з ухваленими рішеннями, ПрАТ «НЕК «Укренерго» оскаржило їх в касаційному порядку. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 23.05.2024 касаційну скаргу позивача задоволив частково; рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.12.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.03.2024 у цій справі в частині відмови у стягненні трьох відсотків річних у сумі 2421980,24 грн скасував; у цій частині прийняв нове рішення, яким з ТОВ «Тернопільелектропостач» на користь позивача стягнув 2421980,24 грн 3% річних та за рахунок відповідача відшкодував позивачу понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в цій частині в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій в загальній сумі 163483,65 грн.

04.06.2024 ТОВ «Тернопільелектропостач» через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Тернопільської області зі заявою про відтермінування виконання постанови Верховного Суду від 23.05.2024 у цій справі, покликаючись на скрутну фінансову ситуацію, яка склалась у зв`язку із кризою неплатежів між учасниками ринку електричної енергії, що значно утруднює виконання даного рішення суду. Водночас, відповідач зазначає, що додатково ситуація значно ускладнилась переддефолтним станом товариства про який оголошено ПАТ «НЕК «Укренерго» та підтверджується інформацією, розміщеною на сайті позивача. Враховуючи наведене та з огляду на гострий дефіцит коштів в ТОВ «Тернопільелетропостач», одномоментне стягнення сум стане непосильним тягарем для відповідача та порушить стабільне функціонування товариства і може призвести до негативних наслідків, які поставлять під загрозу стабільне електропостачання всього населення Тернопільської області. Відтак, відповідач просив суд першої інстанції відстрочити виконання постанови Верховного Суду від 23.05.2024 про стягнення 2421980,24 грн 3% річних та 163483,65 грн судового збору за розгляд справи судами всіх інстанцій в цій частині до 23.05.2025 року включно.

Розглянувши заяву відповідача, враховуючи інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, відсутність підстав ставити під сумнів намір відповідача виконувати судове рішення в майбутньому, з метою недопущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, Господарський суд Тернопільської області 22.07.2024 постановив ухвалу про часткове задоволення заяви та відстрочення виконання постанови Верховного суду від 23.05.2024 у справі № 921/540/23 до 23.01.2025; в задоволенні решти вимог заяви ТОВ «Тернопільелетропостач» - відмовив.

Позивач не погодився з постановленою ухвалою місцевого господарського суду та оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що:

- відповідач у своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду не навів достатніх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не дав належної оцінки таким обставинам. Виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв`язок. Натомість, боржник, як на підставу необхідності у відстрочці виконання рішення вказує на скрутне фінансове становище підприємства. Позивач вважає, що така підстава, як скрутне фінансове становище, не є виключною, винятковою чи такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання. Скрутне фінансове становище підприємства є наслідком діяльності роботи підприємства та не є винятковими підставами для надання відстрочки в розумінні ст. 331 ГПК України. За твердженням скаржника, надання боржнику відстрочки суперечить принципу правової визначеності та остаточності судового рішення;

- сума 3 % річних у розмірі 2421980,24 грн, присуджена до стягнення Верховним Судом, не є значною чи завищеною у порівнянні із сумою основної заборгованості, що складала 169064367,56 грн. і, яку відповідач сплатив під час розгляду справи. Визначена судом сума стягнення 3 % річних у співвідношенні до суми основної заборгованості становить лише 1,43 % від розміру основного зобов`язання, а сума судового збору становить лише 0,09% від розміру основного зобов`язання. Таким чином, стягувана сума разом складає лише 1,52% від розміру основного зобов`язання, яку відповідач сплатив під час розгляду справи;

- апелянта віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015. ПрАТ «НЕК «Укренерго» є одним з ключових учасників ринку електроенергії і виконує функції адміністратора комерційного обліку, адміністратора розрахунків, виконує покладені на нього зобов`язання із забезпечення загальнодоступних інтересів у процесі функціонування ринку, а також керує роботою балансуючого ринку електроенергії, є відповідальним за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;

- суд при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення повинен був враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконання рішення у встановлений строк, так і враховувати такі ж наслідки і для стягувача в разі затримки виконання рішення суду та не допускати їх настання.

З огляду на вказані обставини позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, а в задоволенні вимог заяви ТОВ «Тернопільелетропостач» про відстрочення виконання постанови Верховного суду від 23.05.2024 у цій справі відмовити (з врахуванням клопотання позивача (вх № 01-04/5366/24 від 16.08.2024).

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в матеріалах справи надано достатньо доказів, які підтверджують, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла через недолугість функціонування системи ПСО (забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг), яка спричинила так звані кругові борги. Відповідачем надано пояснення і докази які висвітлюють взаємозв`язок учасників ринку електричної енергії при виконанні ними своїх функцій. Товариству потрібні кошти для щоденної закупівлі електричної енергії на ринках електричної енергії: на добу наперед, внутрішньодобовому ринку, балансуючому, ринку двосторонніх договорів. Без наявного обсягу необхідних коштів, товариство не матиме змоги закупити електричну енергію, а споживачі, першочергово побутові, не матимуть змоги спожити електроенергію за найвигіднішою ціною. Водночас, відповідач звертає увагу суду на те, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими означеним процесуальним законом. Таким чином, відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Процесуальний хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В дане судове засідання прибули представники обох сторін, які підтримали свої доводи міркування та заперечення, викладені в їх процесуальних документах.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

Так, зазначеними вище нормами встановлено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у визначений строк.

При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його своєчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення чи відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Кодексу.

Відповідно до ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання постанови Верховного Суду у даній справі (оскільки Верховний Суд переглядав дану справу, як суд касаційної інстанції), відповідач посилається на обставини, які унеможливлюють виконання зазначеного рішення, а саме важкий фінансовий стан та зазначає, що одним із пріоритетних його завдань є безперебійне постачання електроенергії, особливо у період дії воєнного стану, найбільший обсяг споживання якої припадає саме на малих непобутових споживачів та населення. Задоволення потреб споживачів у постачанні електричної енергії, виконання покладених на ТОВ «Тернопільелектопостач» обов`язків напряму залежить від своєчасного проведення ним розрахунків за послуги з передачі електричної енергії, оплату за які відповідач повинен здійснювати на умовах поетапної попередньої оплати протягом місяця поставки.

Варто зауважити, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» є об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави; негативні наслідки воєнного стану в Україні поширюються також на стягувача (позивача) не в меншій мірі, ніж на боржника (відповідача). Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, негайне виконання рішення призведе до негативних наслідків як для підприємства так і для населення м. Тернопіль, а відстрочка виконання рішення суду сприятиме стабільному здійсненню відповідачем господарської діяльності та зробить реальною можливість отримання боргу позивачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було дотримано балансу інтересів позивача та відповідача при постановленні оскаржуваної ухвали, враховано доводи обох сторін та відстрочено виконання постанови Верховного Суду від 23.05.2024 у цій справі до 23.01.2025, замість заявленого відповідачем до 23.05.2025.

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм чинного законодавства, правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовити.

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2024 про відстрочку виконання постанови від 23.05.2024 у справі № 921/540/23 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 17.10.2024

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік