ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2728/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411)
до Фізичної особи-підприємця Тавех Шаді ( АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Тавех Шаді, в якому просить:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тавех Шаді (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та місцезнаходження (згідно ЄДРЮОФОПГФ): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411):

- заборгованість за Договором про надання кредиту № 116860-КС-002 від 27 січня 2021р. в розмірі 63 730,99 грн. (шістдесят три тисячі сімсот тридцять грн. 99 коп.) гривень, з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 30 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 32 230,99грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 500,00 грн.;

- суму судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) гривень, сплаченого ТОВ «БІЗПОЗИКА» за подання цього позову;

- суму витрат на професійну правничу допомогу залученого адвоката, які будуть фактично надані (у разі необхідності) Позивачу та розмір яких буде документально підтверджений Позивачем в установленому законодавством порядку, про що винести відповідне Рішення.

Крім того, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (адреса для кореспонденції: вул. Набережна Перемоги, 30, місто Дніпро, 49094, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) документ (и) з інформацією про:

- підтвердження чи спростування, що держателем банківської картки особою на чиє ім`я було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» , є чи був Тавех Шаді;

- прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на яку ТОВ «БІЗПОЗИКА» 27 січня 2021р. були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 30 000,00 грн.;

- виписку про рух коштів по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 27 січня 2021р. (видача кредиту) по 02 лютого 2021р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2728/24. В задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін та в клопотанні про проведення судових засідань в режимі відеоконференції - відмовлено. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (адреса для кореспонденції: вул. Набережна Перемоги, 30, місто Дніпро, 49094, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) документ (и) з інформацією про: підтвердження чи спростування, що держателем банківської картки особою на чиє ім`я було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» , є чи був Тавех Шаді; прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на яку ТОВ «БІЗПОЗИКА» 27 січня 2021р. були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 30 000,00 грн.; виписку про рух коштів по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_2 , виданої (емітованої) АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 27 січня 2021р. (видача кредиту) по 02 лютого 2021р.

11.04.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі за вх. 9667, в якій позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

22.08.2024 від АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла витребувана судом інформація із супровідним листом за вх. № 21185.

16.09.2024 від АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла витребувана судом інформація із супровідним листом за вх. № 23250.

Документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.08.2024 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача. Проте, вказана ухвала була повернута до суду з позначкою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Зважаючи на вказане, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

При цьому, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

27 січня 2021 року Фізична особа-підприємець Тавех Шаді (надалі за текстом - Позичальник, Відповідач) уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі за текстом - Кредитодавець, Позивач) Договір про надання кредиту № 116860-КС-002 (надалі за текстом - «Договір» або «Кредитний договір»).

Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «БІЗПОЗИКА» (надалі за текстом - «Правила»), через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/.

Укладення Договору підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 116860-КС-002від 27.01.2021р. (надалі за текстом - «Візуальна форма Договору»).

Так, 27 січня 2021р. за допомогою відеоверифікації була здійснена перевірка особи, яка звернулась за отриманням кредиту з особою, якій належить фінансовий номер телефону та Посвідка на постійне проживання серії ІН № 172436 (відеофайл тривалістю 00:02:55 розміщений на гугл-диску за коротким посиланням: http://surl.li/zxkxgc та надається Позивачем в Електронному Суді), що в повній мірі підтверджує факт звернення саме Відповідача за оформленням кредиту до ТОВ «БІЗПОЗИКА» та належності Відповідачу фінансового номеру телефону .

Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит (надалі за текстом - «Кредит») у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок), строком на 16 тижнів - до 19.05.2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,95075000% в день (фіксована ставка) та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 1 500,00 гривень.

Кредит надавався на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та зазначеними Правилами.

Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись Позичальник.

Пунктом 5 Кредитного договору, який підписали Позивач та Відповідач, було чітко та однозначно визначено, що «позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір».

Кредитний договір з Правилами був відправлений Позивачем Відповідачу на електронну пошту , яка належить Відповідачу, що підтверджується скріншотом веб-сторінки поштового сервісу , який додано до позовної заяви.

27 січня 2021 року Позивач видав Відповідачу Кредит у розмірі 30 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Кредитним договором своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується: Витягом з анкети клієнта ФОП Тавех Шаді; платіжним дорученням № 24041 від 27.01.2021р.

Позивач вказує, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» під час підготовки позовної заяви було здійснено вхід в додаток сервісу PRIVAT24, внаслідок чого було зайвий раз підтверджено, що на даний момент банківська картка за номером № 4149-4993- 0007-8381 ідентифікується банком-емітентом (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») як карта, що була випущена на ім`я Тавех Шаді.

На виконання вимог ухвали суду від 07.08.2024 АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» надало відомості щодо банківської картки № НОМЕР_2 , виданої на ім`я Тавех Шаді (РНОКПП - НОМЕР_1 ), та руху коштів по рахунку відповідача за період з 27.01.2021 по 02.02.2021, якими підтверджується зарахування коштів у розмірі 30 000,00 грн.

В той же час, як зазначено позивачем, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, оскільки взагалі не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, внаслідок чого має місце порушення Позичальником його зобов`язань за Кредитним договором.

Позивач також вказує, що станом на дату подання позовної заяви, заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором про надання кредиту № 116860-КС-002 від 27.01.2021р. склала 63 730,99 грн., з яких:

- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 30 000,00 грн;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 32 230,99грн;

- заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 500,00 грн.

На підтвердження вказаних нарахувань позивачем надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості за Кредитним договором.

А отже, враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання кредиту № 116860-КС-002 від 27 січня 2021р. в розмірі 63 730,99 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 30 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 32 230,99грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 500,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Щодо дійсності укладеного вказаного вище договору кредиту в електронній формі, суд зазначає наступне.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін; у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін- пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Фізична особа - підприємець Тавех Шаді, через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 27.01.2021 року направлено Фізичній особі - підприємцю Тавех Шаді, пропозицію (оферту) укласти Договір № 116860-КС-002 про надання кредиту.

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.

27.01.2021 року Фізична особа - підприємець Тавех Шаді, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 116860-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G2536, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Згідно з п.п. 4.4.4. Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смскоду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020.

Відтак, позивачем надані до суду належні та допустимі докази в розумінні норм ГПК України, що підтверджують факт укладення Кредитного договору у відповідності до норм чинного законодавства України.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав належним чином, надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , зазначену останнім при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, проте відповідач свої договірні зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, в даному випадку має місце презумпція правомірності правочину, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, створені обов`язки підлягають виконанню.

Факт видачі кредитних коштів в розмірі 30 000,00 грн відповідачу підтверджено відомостями по банківському рахунку, що надійшли від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду 22.08.2024 та 16.09.2024 року і містяться в матеріалах справи.

У розрізі спірних правовідносин суд враховує правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а отже є належними доказами надання позичальнику кредитних коштів.

З огляду на викладене та на те, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, доказів повернення кредиту не надано, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 32 230,99грн та заборгованості за нарахованою комісією у розмір 1 500,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом).

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості за процентами у розмірі 32 230,99 грн. та за комісією у розмірі 1 500,00грн., суд зазначає, що нарахування не суперечить положенням чинного законодавства, встановленим обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 32 230,99 грн та за комісією у розмірі 1500,00 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тавех Шаді (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації та місцезнаходження (згідно ЄДРЮОФОПГФ): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411) заборгованість за Договором про надання кредиту № 116860-КС-002 від 27 січня 2021р. в розмірі 63 730,99 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 30 000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 32 230,99грн, заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 500,00 грн.; витрати зі сплати судового збору 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Тавех Шаді (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації та місцезнаходження (згідно ЄДРЮОФОПГФ): АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено "07" жовтня 2024 р.

Суддя В.В. Усата

справа № 922/2728/24