ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/674/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу № 909/674/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магія Текстилю" до фізичної особи-підприємця Скільського Юрія Миколайовича про стягнення 357 911,51 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Магія Текстилю" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Скільського Юрія Миколайовича про стягнення 357 911,51 грн, з яких: 308 424,44 грн суми збитків за договором № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022, 15 869,07 грн трьох процентів річних та 33 618,20 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022.

За порушення грошових зобов`язань відповідачу нараховано три проценти річних та інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані завданими позивачу збитками у вигляді штрафу в розмірі 278 424,44 грн, який накладено на позивача контролюючим органом за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та витрат в сумі 30 000 грн, які позивач поніс на оплату послуг з відновлення свого бухгалтерського обліку.

Такі збитки, за доводами позивача, настали внаслідок неналежного виконання відповідачем договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022, а саме через порушення відповідачем встановлених законодавством строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач наполягає, що відповідач за укладеним договором взяв на себе зобов`язання, зокрема, щодо ведення обліку податку на додану вартість, тобто обліку сум доходів і витрат з податкових зобов`язань, які виникли з податку на додану вартість, а також щодо ведення бухгалтерського та податкового обліку в програмному продукті 1С:Підприємство.

Бухгалтерський обліку включає в себе, зокрема, ведення первинної документації та відображення податкових зобов`язань, що виникли внаслідок проведених господарських операцій, що передбачало здійснення відповідачем контролю над первинною документацією, як до підписання договору, так і впродовж його дії. З повноцінним доступом до 1С:Підприємство відповідач був обізнаний про наявність податкових зобов`язань, що виникли та обов`язок щодо реєстрації податкових накладних у передбачені законодавством строки.

Позивач покликається на положення п. 4.1, 4.3 договору, якими встановлено обов`язок відповідача з відшкодування документально підтверджених збитків та суміжних витрат.

Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, він має нести господарсько-правову відповідальність за допущене правопорушення шляхом, зокрема визначену ч. 2 статті 625 ЦК України (інфляційні втрати та три проценти річних) за весь період прострочення. Тому позивачем нараховано на суму збатків також інфляційні втрати та три проценти річних.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позовну заяву та запереченні відповідач доводить безпідставність позовних вимог покликаючись на наступне: а) позивач включив в суму позовних вимог штрафні санкції, нараховані за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в період, який не охоплюється строком дії договору про надання бухгалтерських послуг; б) п. 4.3 договору не передбачає відповідальності відповідача за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, а лише за несвоєчасне подання звітності, підготовку розрахунків та оплату податків, обов`язкових та інших платежів. Некоректним є ототожнення несвоєчасного подання звітності та несвоєчасної реєстрації податкової накладної; в) позивач порушив встановлений п. 7.3 договору порядок заявлення претензій; г) в матеріалах справи відсутні докази, що позивач здійснив делегування відповідачу права підпису податкових накладних, надання доступу до ЄРПН та необхідних електронних ключів для надання цього підвиду послуг, а тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та збитками позивача. Позивач не надав доказів наявності у ФОП Скільського Ю.М. зобов`язань саме щодо реєстрації податкових накладних з ПДВ; ґ) витрати на відновлення бухгалтерського обліку не підлягають відшкодуванню, оскільки не підтверджені доказами, не доведено що необхідність відновлення бухгалтерського обліку якимось чином пов`язане з користуванням послугами відповідача чи стосувалось періоду, коли позивач користувався послугами відповідача; д) вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат необґрунтовані, оскільки положення ч. 2 статті 625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникають з заподіяння шкоди.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 для розгляду справи № 909/674/24 визначено суддю Горпинюка І. Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/674/24; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення та повідомив, що останні мають право у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідне обґрунтоване клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін: відповідач - в строк для подання відзиву; позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, копія зазначеної вище ухвали доставлена до електронного кабінета позивача 22.07.2024 о 17:25.

У зв`язку з тим, що відповідач не зареєстрував свій електронний кабінет в підсистемі (модулі) ЄСІТС, копію ухвали від 22.07.2024 про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, яка вказана в позовній заяві та відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштове відправлення, яким суд направляв копію ухвали про відкриття провадження відповідачу, повернуто підприємством поштового зв`язку АТ "Укрпошта" із зазначенням у відповідній довідці про причини повернення/досилання "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив стороні за належною адресою, тобто адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою реєстрації, вказаною в Єдиному державному демографічному реєстрі чи повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає. Відповідач сам, у власних інтересах, повинен забезпечити належне приймання кореспонденції, яка направляється на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі № 909/674/24 від 22.07.2024 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Суд враховує, що відповідач подав у даній справі відзив на позовну заяву та заперечення, зі змісту яких слідує, що він ознайомлений із ухвалою суду від 22.07.2024 про відкриття провадження у справі.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином, у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд даної справи.

12.08.2024 до суду від відповідача надійшов відзив від 07.08.2024 на позовну заяву (вх. № 12910/24 від 12.08.2024) з додатками. Зазначений відзив з додатками направлений суду поштою 07.08.2024, тобто подано у встановлений судом строк, а тому такий прийнято судом до розгляду.

22.08.2024 від представника позивача у справі до суду надійшла відповідь на відзив від 19.08.2024 (вх. № 13375/24 від 22.08.2024). До відповіді на відзив представник позивача долучив компакт-диск, на якому за його твердженням наявний аудіозапис зустрічей позивача з відповідачем.

У відповіді на відзив представник позивача заявив клопотання про долучення зазначеного аудіозапису, як належного та допустимого доказу з врахуванням його судом під час розгляду справи.

Вирішуючи клопотання про долучення до матеріалів справи зазначеного аудіозапису, суд керується положеннями ч. 2, 4, 5, 8 статті 80 ГПК України, за змістом яких: позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У позовній заяві позивач не зазначав про свій намір у майбутньому подати суду як доказ диск з аудіозаписом зустрічей, не наводив об`єктивних причин, з яких зазначений доказ не може бути поданий разом з позовною заявою. При поданні зазначеного доказу, позивач у відповіді на відзив знов-таки не наводить поважних причин неподання даного доказу у встановлений законом строк.

За наведеного, суд не приймає, та не бере до уваги при ухваленні рішення, як доказ, доданий позивачем до відповіді на відзив компакт-диск з аудіозаписом зустрічей.

06.09.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення (вх. № 14054/24 від 06.09.2024).

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, розгляд справи по суті в цій справі розпочався 21.08.2024 (під час перебування судді у щорічній основній відпустці).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25.01.2006, № 1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Визначаючи ці критерії, Верховний суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.11.1988 у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо. Таким чином у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

З огляду на перебування судді Горпинюка І.Є. в основній щорічній відпустці з 19.08.2024 до 20.09.2024, справа № 909/669/24 не могла бути вирішена у строк шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, як передбачено статтею 248 ГПК. Однак це, з наведених вище мотивів, не свідчить про порушення розумного строку розгляду справи.

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача. У предмет доказування включаються також обставини, що підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення суб`єктивних прав позивача.

У даній справі предмет доказування становлять обставини укладення та виконання сторонами договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022, в тому числі взяття відповідачем обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних, належного виконання відповідачем такого обов`язку, порушення відповідачем умов укладеного договору відповідачем, заподіяння позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем умов договору, їх розміру, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням умов договору відповідачем та збитками позивача, наявності підстав стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження своїх вимог та заперечень позивач подав суду такі письмові докази у копіях (якщо окремо не зазначено про подання оригіналу):

- розрахунок ціни позову про стягнення заборгованості (подано в оригіналі);

- договір № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022;

- додаток № 1 до договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022 (Протокол узгодження договірної ціни № 1/22 від 07.10.2022);

- акт надання послуг №01 від 31 жовтня 2022;

- платіжні інструкції № 5674 від 14.11.2022; № 5730 від 06.12.2022; № 5843 від 17.01.2023щодо оплати рахунків;

- акт від 20.03.2024 за № 23037/Ж5/26-15-04-11-03/40085928 від 20.03.2024 про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ Магія Текстилю (ПН 40085928);

- податкове повідомлення-рішення від 17.04.2024 № 305240411 про накладення на позивача штрафу в сумі 278 424,44 грн за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних;

- платіжна інструкція № 1113 від 26.04.2024 про оплату ТОВ Магія Текстилю штрафних санкцій в сумі 278 424,44 грн по акту перевірки № 23037/Ж5/26-15-04-11-03/40085928 від 20.03.2024;

- податкові накладні, постачальником за якими виступало ТОВ Магія Текстилю з квитанціями про їх доставлення до центрального рівня Державної податкової служби України, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних з квитанціями про їх доставлення до центрального рівня Державної податкової служби України за період з 01.09.2022 по 31.10.2022;

- договір № БО-2022/25 про надання послуг з бухгалтерського обслуговування від 16.12.2022 між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котовим А.В.;

- акт № 238 від 29 березня 2024 між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котовим А.В. щодо надання послуг відновлення обліку на вартість 20 000 грн;

- акт № 108 від 29 лютого 2024 між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котовим А.В. щодо надання бухгалтерських послуг вартістю 20 000 грн та послуг відновлення обліку вартістю 10 000 грн;

- платіжні інструкції № 1069 від 22.03.2024 на суму 10000 грн та № 6311 від 19.04.2024 на суму 20000 грн про оплату рахунків № 108 від 29.02.2024 та відновлення обліку згідно рахунку на оплату № 238 від 29.03.2024;

- додаткова угода від 28.02.2024 про розірвання договору БО-2022/25 від 16.12.2022, укладена між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котовим А.В..

Крім того, до відповіді на відзив від 19.08.2024 (вх. № 13375/24 від 22.08.2024) представник позивача адвокат Ліфлянчик С.І. долучив компакт-диск з аудіозаписом, як він стверджує зустрічей позивача з відповідачем. Зазначений доказ, як вище зазначено, суд не прийняв і не враховує при ухваленні рішення.

Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позову подав такі письмові докази у копіях (якщо окремо не зазначено про подання оригіналу):

- договір № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022;

- додаток № 1 до договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022 (Протокол узгодження договірної ціни № 1/22 від 07.10.2022);

- рахунки на оплату бухгалтерських послуг: № 73 від 31.10.2022 за 7-31 жовтня 2022 року на суму 14943,55 грн; № 82 від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 18530,00 грн; № 90 від 30.12.2022 за грудень 2022 року на суму 18530,00 грн;

- вибірка відомостей про податкові накладні у табличній формі виписаних у період з 16.09.2022 по 15.11.2022 з відомостями про дату їх реєстрації і про нараховані штрафи щодо кожної податкової накладної;

- роздруківки статті Облік ПДВ; листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2023 № 10-74/0/4-13; Аналізу практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві; постанови Касаційного цивільного суду у справі 757/3725/15-ц.

Сторони не спростовували належність, допустимість, вірогідність та достовірність доказів, поданих іншою стороною, не подавали заяв про те, що котрийсь із поданих іншої стороною доказів викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, за винятком поданого позивачем до відповіді на відзив компакт-диску з аудіозаписом, який однак, суд не прийняв та не бере до уваги при ухваленні рішення, про що зазначено вище.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, суд визнає встановленими (спростованими) такі обставини, що є предметом доказування.

07 жовтня 2022 року фізична особа-підприємець Скільський Юрій Миколайович (Виконавець, відповідач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю Магія Текстилю (Замовник, позивач у справі) уклали договір № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг (далі Договір).

За умовами Договору, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги супроводження господарської діяльності відповідно до Додатків до цього Договору (далі Послуга). Замовник зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах, узгоджених Сторонами. Вид послуг, їх обсяг та вартість, а при наявності і додаткові умови визначаються Сторонами в Додатку до цього Договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору (з урахуванням підпунктів 1.2.1-1.2.5 Договору), до вартості послуги супроводження господарської діяльності Замовника зокрема входить, але не виключно:

1.2.1. Підготовка та подання звітності, розрахунок обов`язкових платежів, що повинні бути сплачені до податкової інспекції, пенсійного фонду та інших установ, організацій, передбачених чинним законодавством України;

1.2.2. Представництво інтересів Замовника в контролюючих органах;

1.2.3. Облік податку на додану вартість (ПДВ);

1.2.4. Ведення бухгалтерського та податкового обліку в програмному продукті 1С:Підприємство;

1.2.5. Контроль за внесенням первинної інформації в програмний продукт 1С:Підприємство;

1.2.6. Надання консультаційних послуг з питань господарської діяльності Замовника.

За змістом п. 2.2. Договору, Виконавець зобов`язується:

2.2.1 На вимогу Замовника надавати якісно та своєчасно послуги, найменування, порядок надання, вартість яких визначається Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору;

2.2.2 За власний рахунок врегулювати спірні питання, що виникли з вини Виконавця;

2.2.3 Інформувати Замовника (електронна адреса, смс, viber, telegram) про будь-які зміни в законодавстві України, що стосуються його діяльності в розрізі надаваних Виконавцем послуг, та можуть вплинути на своєчасність та якість Послуг;

2.2.4 Безкоштовно виправляти помилки, які неможливо було виявити при прийнятті результатів послуг від Виконавця Замовником.

У відповідності до п. 3.1-3.3 Договору, Замовник щомісяця виплачує Виконавцю винагороду за надані послуги (виконані роботи) в розмірі та строки узгоджені Сторонами в цьому Договорі. Оплата проводиться на підставі цього Договору, щомісяця в строк до 3 (третього) числа поточного місяця за попередній, в безготівковій формі, в розмірі 100% узгодженої сторонами Вартості послуг. Розмір щомісячної оплати, в рамках даного договору, може бути змінений за згодою Сторін.

Умови відповідальності сторін врегульовано у розділі 4 договору, зокрема у п. 4.1 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором або Додатків до нього, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та/або додатків до цього договору.

Згідно з п. 4.3 договору, в разі несвоєчасного подання звітності, підготовки розрахунків та оплати податків і обов`язкових платежів та інше, в терміни передбачені чинним законодавством України, що призвели до збитків Замовника, Виконавець зобов`язується повністю відшкодувати документально підтверджені збитки та суміжні витрати з такими збитками (штрафи, банківські комісії та ін.).

Згідно з п. 5.1 договору, він вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 07 жовтня 2023 року включно. У разі якщо жодна зі сторін не заявила про свій намір розірвати цей договір, він вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Відповідно до п. 7.1 договору, виконавець зобов`язується щокварталу, на останній робочий день звітного календарного місяця кварталу надавати належним чином оформлені та підписані зі свого боку Акти прийому-передачі наданих послуг за поточний календарний квартал, які визнаються Сторонами підтвердженням факту належного та повного надання послуг.

Замовник протягом 5-х робочих днів з дати отримання такого Акту зобов`язаний розглянути, підписати його та направити один підписаний екземпляр Виконавцю (п. 7.2 Договору).

У разі наявності у Замовника аргументованих зауважень до наданих Виконавцем Актів прийому-передачі наданих послуг, Замовник протягом 5-х робочих днів з дати отримання Акту, направляє на адресу Виконавця свої заперечення, шляхом направлення відповідного листа, поштовою або кур`єрською доставкою, паралельно Замовник направляє Виконавцю скан-копію своїх зауважень. При порушенні Замовником зазначених термінів, будь-які претензії і зауваження розглядатися Виконавцем не будуть, в той же час послуги відображені в Акті будуть вважатися наданими в повному обсязі і підлягають 100% оплаті з боку Замовника (п. 7.3 договору).

За змістом Додатка № 1 до Договору № 03-10/22 від 07 жовтня 2022 року (Протокол узгодження договірної ціни № 1/22) від 07.10.2022, сторони домовились, що вартість наданих послуг за вищевказаним додатком визначається в наступному розмірі:

- щомісячне супроводження господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - 18530 грн;

- інші послуги не в рамках даного договору в т.ч. формування актів звірки взаєморозрахунків (окрім річних), орієнтовний прогноз сум ПДВ (щомісячно 20-22 числа), прогноз податку на прибуток (10-12 числа початку кварталу) - 300,00 грн (погодинна оплата).

Згідно з актом надання послуг № 01 від 31 жовтня 2022 року, рахунками на оплату № 73 від 31.10.2022, № 82 від 30.11.2022, № 90 від 30.12.2022 платіжними інструкціями № 5674 від 14.11.2022; № 5730 від 06.12.2022; № 5843 від 17.01.2023, відповідач в період з 07 жовтня 2022 по 31 грудня 2022 року надавав позивачу послуги зі щомісячного супроводження господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності, котрі позивач оплатив в повному обсязі: за період 07-31 жовтня 2022 року оплатив 14943,55 грн; за листопад 2022 року оплатив 18530 грн; за грудень 2022 року оплатив 18530 грн.

Обставина, що відповідач надавав позивачу послуги за договором в період 07.10.2022-31.12.2022 визнається обома сторонами в заявах по суті справи.

16 грудня 2022 року ТОВ Магія Текстилю (Замовник) уклало із фізичною особою-підприємцем Котовим Андрієм Валерійовичем (Виконавець) договір № БО-2022/25 про надання послуг з бухгалтерського обліку (Т. 4, а.с. 215-217), за змістом якого ФОП Котов А.В. зобов`язався надавати ТОВ Магія Текстилю послуги (та/або роботи) щодо виконання робіт з бухгалтерського обслуговування (ведення бухгалтерського обліку), а Замовник зобов`язується приймати і оплачувати послуги Виконавця. Під веденням бухгалтерського обліку у цьому Договорі розуміється: ведення фінансового та податкового обліку на підприємстві Замовника; складання бухгалтерських, податкових та інших облікових регістрів; відображення господарських операцій, проведених Замовником за звітний місяць, у реєстрах бухгалтерського обліку; складання та подання до державних органів бухгалтерських, податкових та інших звітів; розрахунок податків (зборів, внесків), що сплачуються Замовником відповідно до чинного законодавства України; ведення кадрового обліку підприємства.

Згідно з актами № 238 від 29.03.2024 та № 108 від 29.02.2024 ФОП Котов А.В. для ТОВ Магія Текстилю виконав роботи (надав послуги) з відновлення обліку загальною вартістю 30 000 грн (за актом № 238 від 29.03.2024 вартістю 20000 грн; за актом № 108 від 29.02.2024 вартістю 10 000 грн).

Дані послуги ТОВ Магія текстилю оплатило платіжними інструкціями № 1069 від 22.03.2024 та № 6311 від 19.04.2024.

28.02.2024 між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котовим А.В, укладено додаткову угоду про розірвання договору БО-2022/25 від 16.12.2022, за змістом якої зважаючи на використання права на розірвання договору, передбачене п. 8.2, Договір БО-2022/25 про надання послуг з бухгалтерського обслуговування від 16.12.2022 між ТОВ Магія Текстилю та ФОП Котов А.В. вважається розірваним з 29.03.2024.

Згідно з Актом від 20.03.2024 за № 23037/Ж5/26-15-04-11-03/40085928 від 20.03.2024 про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ Магія Текстилю (ПН 40085928), складеним Головним управлінням ДПС у м. Києві, перевіркою контролюючого органу встановлено порушення ТОВ Магія Текстилю граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), визначених п. 201.10 ст. 201, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.

Зазначені податкові накладні та розрахунки коригування, щодо яких контролюючим органом встановлено порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН були складені в період з 02.06.2022 по 13.02.2024.

За вказане порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, згідно з податковим повідомленням-рішенням від 17.04.2024 № 305240411, винесеним Головним управлінням ДПС у м. Києві, на ТОВ Магія Текстилю накладено штраф у розмірі 278 424,44 грн.

Платіжною інструкцією № 1113 від 26 квітня 2024 року ТОВ Магія Текстилю оплатило 278 424,44 грн штрафних санкцій по акту перевірки № 23037/ж5/26-15-04-11-03/40085928 від 20.03.2024.

Зазначені вище обставини учасники справи не оспорюють, такі обставини підтверджуються доказами, наданими як позивачем, так і відповідачем, і такі докази не суперечать між собою.

Спір між сторонами існує з приводу того, чи має відповідач ФОП Скільський Ю.М. нести відповідальність у вигляді відшкодування позивачу збитків за накладений контролюючим органом на ТОВ Магія Текстилю штраф в сумі 278 424,44 грн, понесені позивачем витрати на відновлення бухгалтерського обліку в розмірі 30 000 грн та сплачувати інфляційні втрати та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Зокрема, відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначаючи що в розмір збитків позивач неправомірно включив штрафи що стосуються порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в періоди, коли позивач не користувався послугами відповідача; п. 4.3 договору не передбачає відповідальності відповідача у вигляді відшкодування збитків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних; позивач порушив узгоджений договором порядок заявлення претензій; не довів причинно-наслідкового зв`язку як елементу збитків; збитки в розмірі витрат на відновлення бухгалтерського обліку не підтверджені доказами.

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України.

Згідно з частиною першою ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов`язань з супроводження господарської діяльності позивача, що призвело до збитків позивачу, які складаються з штрафу в сумі 278424,44 грн, накладеного податковим органом за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних та до витрат на оплату іншій особі послуг з відновлення бухгалтерського обліку вартістю 30 000 грн. За період несвоєчасного виконання зобов`язання зі сплати розміру збитків, позивач нарахував три проценти річних та інфляційні втрати.

Частиною першою ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами першою та другою ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною (частина друга ст. 224 ГК України).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною (частина перша ст. 225 ГК України).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України та ст. 224 ГК України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Як зазначалось, у даному випадку позивач доводить наявність підстав для стягнення збитків посиланням на обставини неналежного виконання відповідачем умов договору 03/10-22 надання бухгалтерських послуг, яке полягало у порушенні норм податкового законодавства щодо дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, і як наслідок, нарахування податковим органом штрафних санкцій позивачу відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 17.04.2024 № 305240411, складеного на підставі акта від 20.03.2024 за № 23037/Ж5/26-15-04-11-03/40085928 про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ Магія Текстилю (ПН 40085928), а також у вигляді додаткових витрат на оплату 30 000 грн за послуги відновлення бухгалтерського обліку. На вказані суми збитків позивач також нарахував інфляційні втрати та три проценти річних.

Положеннями абз. першого п.109.1 ст. 109 ПК України передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цими Кодексом.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (абз. перший п. 109.2 ст. 109 ПК України).

Згідно з п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО (абз. перший пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз. перший пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 ПК України).

У відповідності до абзацу першого п. 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абзацом першим п. 201.10 статті 210 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Абзацами чотирнадцятим - дев`ятнадцятим п. 201.10 статті 210 ПК України встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

У відповідності до п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Законом України від 12 січня 2023 року № 2876-IX «Про внесення змін до розділу XX «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування» (набрав чинності 08 лютого 2023 року) підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктами 89 та 90, якими на період дії воєнного стану збільшені строки реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування та зменшені розміри штрафних санкцій за їх порушення.

Відповідно до пункту 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого для пункту 89 цього розділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі: 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Закон № 2876-IX не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності. Крім того, відповідальність, встановлена пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України, застосовується за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого для пункту 89 цього розділу, тобто прямо пов`язана зі збільшеними строками реєстрації податкових накладних.

Подібні правові висновки неодноразово викладались колегіями суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема і в постанові від 20.09.2024 по справі № 380/30580/23.

Актом Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2024 за № 23037/Ж5/26-15-04-11-03/40085928 про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ Магія Текстилю (ПН 40085928) встановлено порушення ТОВ Магія Текстилю граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), визначених п. 201.10 ст. 201, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, і які (податкові накладні та розрахунки коригування до них) були складені в період з 02.06.2022 по 13.02.2024.

На підставі вказаного акту Головним управлінням ДПС в м. Києві було винесено податкове повідомлення-рішення від 17.04.2024 № 305240411 про накладення на позивача штрафу в сумі 278 424,44 грн за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних.

Згідно даних акту та податкового повідомлення рішення, штрафні санкції застосовано до ТОВ Магія Текстилю в розмірі від 2% до 40% суми податку на додану вартість за такою податковою накладною (розрахунком коригування до податкової накладної) в залежності від дати складання податкової накладної чи розрахунку коригування податкової накладної (до чи після набрання чинності змін до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України) та тривалості порушення граничного строку реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В якості доказів понесення позивачем збитків за вказаним податковим повідомленням-рішенням надана копія платіжної інструкції № 1113 від 26.04.2024 про оплату 278 424,44 грн із призначенням платежу: *130; сплата за штрафними санкціями по акту перевірки № 23037/ж5/26-15-04-11-03/40085928, 20.03.2024

Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання відповідача з надання послуг з щомісячного супроводження господарської діяльності виникли на підставі укладеного між сторонами Договору № 03/10-22 про надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022.

Проте, вказаним вище актом перевірки Головного управління ДПС в м. Києві встановлено порушення ТОВ Магія Текстилю граничних строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, які (податкові накладні та розрахунки коригування до них) були складені в період з 02.06.2022 по 13.02.2024.

У частині зазначеного періоду, зокрема з 07.10.2022 по 31.12.2022, позивач на підставі Договору № 03/10-22 про надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022, користувався послугами відповідача з щомісячного супроводу господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності.

В обов`язки відповідача за договором входило, в тому числі, але не виключно: підготовка та подання звітності, розрахунок обов`язкових платежів, що повинні бути сплачені до податкової інспекції, передбачених чинним законодавством України; облік податку на додану вартість; ведення бухгалтерського та податкового обліку в програмному продукті 1С:Підприємство; контроль за внесенням первинної інформації в програмний продукт 1С:Підприємство.

Крім того, за п. 1.4 договору Замовник доручає Виконавцю та надає згоду останньому надавати та/або отримувати всю необхідну інформацію та/або документи у взаємовідносинах з контрагентами замовника щодо взаєморозрахунків та статусу платника податків останнього з метою своєчасного здійснення розрахунків сум податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті до бюджету.

Зміст наведених умов договору свідчить, що до обов`язків Виконавця входила, в тому числі, і реєстрація податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки такий обов`язок охоплюється поняттям обліку податку на додану вартість (ПДВ), а розрахунок податку на додану вартість, який відноситься до податкових платежів виконується, в тому числі з врахуванням складених та зареєстрованих платником податків за відповідний податковий період податкових накладних, в яких відображена сума податкового зобов`язання платника податків за кожною операцією з постачання товарів.

Відповідно до п. 200-1 статті 200-1 ПК України, 200-1.1. система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

- суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

- суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Загальновідомо, що програмні продукти, якими користуються платники податків для цілей бухгалтерського та податкового обліку передбачають можливість формування та реєстрацію в ЄРПН податкових накладних.

Враховуючи, що за договором 03/10-22 надання бухгалтерських послуг, Виконавець взяв на себе зобов`язання розрахунку всіх обов`язкових платежів, обліку податку на додану вартість, ведення бухгалтерського та податкового обліку, контроль за внесенням первинної інформації в програмний продукт 1С:Підприємство, враховуючи законодавчі вимоги щодо автоматичного обліку та адміністрування податку на додану вартість, суд дійшов висновку що за умовами договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022 на Виконавцеві лежав обов`язок із забезпечення реєстрації податкових накладних Замовника в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

З цих підстав суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву та запереченні про те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивача здійснив делегування відповідачу права підпису податкових накладних, надання доступу до ЄДРПН та необхідних електронних ключів. Відповідач ні у відзиві на позовну заяву ні у запереченні не навів відомостей, на кого у такому випадку покладався обов`язок із реєстрації податкових накладних позивача, якщо підготовку та подання звітності, розрахунок обов`язкових платежів, облік ПДВ, ведення бухгалтерського та податкового обліку в програмному продукті 1С:Підприємство, контроль за внесенням первинної документації в програмний продукт 1С:Підприємство здійснював відповідач.

Нелогічним, таким що не відповідає принципам розумності та діловим звичаям, і таким що не відповідає обставинам справи, є відокремлення обов`язків реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в ЄРПН, які (податкові накладні чи розрахунки коригування) складаються щодо кожної господарської операції, яка є об`єктом оподаткування ПДВ, від підготовки та подання податкової звітності, ведення бухгалтерського та податкового обліку, обліку податку на додану вартість.

Тому доводи відповідача щодо того, що за умовами договору на ньому не лежав обов`язок забезпечення реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних суд вважає такими, що спрямовані на ухилення від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Заперечення відповідача щодо того, що п. 4.3 договору не передбачає відповідальності для Виконавця у вигляді відшкодування збитків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, а лише за несвоєчасне подання звітності не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач у даному випадку надавав послуги при здійсненні ним підприємницької діяльності.

У відповідності до положень частини першої статті 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, зазначеною нормою встановлено загальну відповідальність виконавця за договором про надання послуг за завдані ним збитки у повному обсязі, а виключення з цього правила мають бути встановлені договором.

Формулювання п. 4.3 договору не передбачає виключення чи обмеження відповідальності виконавця за завдані ним збитки, і, крім того, також передбачає відповідальність виконавця не лише за несвоєчасне подання звітності, підготовку розрахунків та оплату податків і обов`язкових платежів, але й за інше, тобто за інші порушення умов договору.

Одночасно, суд враховує і п. 2.2.2 договору, за яким виконавець зобов`язався за власний рахунок врегулювати спірні питання, що виникли з вини виконавця.

Відтак, умови договору не встановлюють обмежень відповідальності виконавця за завдані з його вини збитки замовнику в порівнянні з положеннями частини першої статті 906 ЦК України, а тому відповідач, за висновком суду несе відповідальність у вигляді обов`язку відшкодування завданих ним замовнику збитків за неналежне виконання умов договору, в тому числі і за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних).

Щодо заперечень відповідача про те, що позивач порушив порядок заявлення претензій, передбачений п. 7.3 договору, то суд вважає, що такі доводи не спростовують позовних вимог, оскільки у п. 7.3 договору сторони обумовили порядок приймання послуг відповідача, зокрема висловлення замовником зауважень до акта прийому-передачі послуг.

Однак, з обставин справи слідує, що про неналежне виконання виконавцем умов договору позивач дізнався уже після підписання актів виконаних робіт, збитки для позивача настали уже після припинення виконання сторонами умов договору.

Зі змісту наведених вище положень статті 906 ЦК України слідує, що не висловлення замовником зауважень під час приймання послуг не позбавляє його права вимагати завданих збитків.

Поряд з тим, враховуючи встановлені судом обставини, що послуги за договором відповідач надавав лише в період з 07 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, і умовами договору не передбачалось перевірки відповідачем правильності обліку позивачем ПДВ щодо господарських операцій, вчинених до укладення договору, відповідач може нести відповідальність за своєчасну реєстрацію податкових накладних лише за той період, коли граничні строки реєстрації податкових накладних настали у зазначений період виконання договору.

Відтак, враховуючи наведені вище положення абзаців чотирнадцятого - дев`ятнадцятого п. 201.10 статті 210 ПК України, відповідач може нести відповідальність за своєчасну реєстрацію податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних), які були оформлені в період з 16 вересня 2022 року по 15 грудня 2022 року, так як граничні строки реєстрації податкових накладних складених у цей період настали під час виконання укладеного між сторонами договору (з 07 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року).

Граничні строки реєстрації в ЄРПН податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних), оформлених до 15 вересня 2022 року настали 30 вересня 2022 року, тобто до дати укладення договору, а граничні строки реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних), оформлених після 15 грудня 2022 року настали 15 січня 2023 року, тобто після виконання сторонами умов договору, коли відповідач уже уклав договір про надання бухгалтерських послуг із ФОП Котовим А.В.

Відтак, штрафні санкції, накладені на позивача за порушення граничних строків податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних), оформлених до 15 вересня 2022 року та після 15 грудня 2022 року не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а тому за збитки позивача у цій частині відповідач не може нести відповідальності.

Тому суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та запереченні про те, що він не несе відповідальності за накладені на позивача штрафні санкції в частині 114 217,58 грн, оскільки накладення таких санкцій пов`язане з порушенням позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, складених до 15 вересня 2022 року і після 15 грудня 2022 року, граничні строки реєстрації яких в ЄРПН настали, відповідно 30 вересня 2022 року і 15 січня 2023 року, тобто в час, коли відповідач не надавав позивачу послуг за договором.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 114 217,58 грн суд відмовляє, а позовні вимоги в частині стягнення 164 206,86 грн суд задовольняє, так як збитки у зазначеній сумі у вигляді накладених на позивача штрафних санкцій виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору щодо забезпечення своєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування податкових накладних в ЄРПН.

Щодо позовних вимог про стягнення 30 000 грн збитків у вигляді понесених позивачем витрат на відновлення бухгалтерського обліку, то суд відмовляє в задоволенні цих вимог, оскільки відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та цими збитками позивача.

Суд виходить з того, що дані послуги з відновлення бухгалтерського обліку ТОВ Магія Текстилю отримало у ФОП Котова А.В. у лютому та березні 2024 році. При цьому з матеріалів справи слідує, що ще 16.12.2022 між ФОП Котовим А.В. та ТОВ Магія Текстилю було укладено договір № БО-2022/25 про надання послуг з бухгалтерського обслуговування. З акту № 108 від 29.02.2024 року слідує, що ФОК Котов А.В, надавав ТОВ Магія Текстилю не лише послуги з відновлення обліку, але й бухгалтерські послуги відповідно до договору БО-2022/25 від 16.12.2022. Відтак, ТОВ Магія Текстилю з 16.12.2022 користувалось бухгалтерськими послугами ФОП Котова А.В.

Позивач у позовній заяві не обґрунтував, а також не довів жодними доказами, яким чином понесення ТОВ Магія Текстилю у лютому-березні 2024 року витрат на відновлення обліку пов`язане з неналежним виконанням ФОП Скільським Ю.М. умов договору № 03/10-22 надання бухгалтерських послуг від 07.10.2022.

Тому в частині позовних вимог про стягнення 30000 грн збитків у вигляді витрат на відновлення обліку суд відмовляє через їх недоведеність.

Щодо вимог позивача про стягнення 15 869,07 грн трьох процентів річних за період прострочення та 33 618,20 грн інфляційних втрат, суд теж не знаходить підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена зазначеною вище нормою сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за період з жовтня 2022 року по травень 2024 року та три проценти річних за 626 днів заборгованості.

Однак, як встановив суд, податкове повідомлення-рішення за № 305240411 про накладення на ТОВ Магія Текстилю 278424,44 грн штрафу було прийнято Головним управлінням ДПС у м. Києві 17 квітня 2024 року.

Оплату зазначеного штрафу ТОВ Магія Текстилю здійснило лише 26 квітня 2024 року.

Відтак збитки для ТОВ Магія Текстилю у вигляді накладеного контролюючим органом штрафу настали лише 26 квітня 2024 року, коли позивач оплатив зазначений штраф.

Враховуючи особливу правову природу інфляційних втрат та трьох процентів річних, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності боржника і способу захисту майнових прав та інтересів кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, до 26.04.2024 року позивач не був позбавлений можливості користуватися грошовими коштами, не зазнав жодних матеріальних втрат від знецінення грошових коштів, а відповідач не утримував коштів позивача.

Щодо періоду після 26 квітня 2024 року, то суд теж не вбачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що позивач повідомляв відповідача про накладення штрафу, надавав відповідачу інформацію що він сплатив зазначений штраф, а отже зазнав збитків, і вимагає їх відшкодування.

У даній справі між сторонами існує спір щодо стягнення збитків, їх розміру тощо.

Конкретизація змісту зобов`язання відповідача про відшкодування збитків при наявності спору здійснюється рішенням суду, а тому суд виходить з відсутності у відповідача простроченого грошового зобов`язання на яке позивач має право нарахувати інфляційні втрати та три проценти річних.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, у зв`язку з чим матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано понесення позивачем збитків у вигляді штрафних санкцій, нарахованих позивачу контролюючими органами через неналежне виконання відповідачем послуг з супроводження господарської діяльності відповідача в частині суми 164206,86 грн.

В решті позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 5368,67 грн (квитанція № R61U-UEU2-KTTE від 10.07.2024).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що суд частково задовольнив позовні вимоги (164 206,86 грн із загальної ціни позову 357 911,51 грн), судовий збір в сумі 2463,10 грн суд стягує з відповідача в користь позивача, пропорційно до розміру задоволених вимог, а в сумі 2905,57 грн покладає на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

При поданні позовної заяви позивач подав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, в який включив витрати зі сплати правничої допомоги 25 000 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно приписів ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень зазначеної вище норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу інших судових витрат (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу) визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, визначаючи суму відшкодування, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 р. у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 р. у справі № 904/3583/19 та 26 січня 2022 р. у справі № 910/20883/20).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано:

- копію договору № 07/06/2024 про надання правничої допомоги від 07 червня 2024 року, укладеного між ТОВ Магія Текстилю та ФОП (адвокат) Ліфлянчик С.І.;

- копію платіжної інструкції № 1222 від 12.06.2024, за якою ТОВ Магія Текстилю оплатило в користь ФОП Ліфлянчик С.І. 25 000 грн оплати за правову допомогу згідно рахунку 07/06/2024/1 від 07.06.2024.

При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 07 червня 2024 року між ТОВ Магія Текстилю (клієнт) та ФОП (адвокат) Ліфлянчик С.І. було укладено договір № 07/06/2024 про надання правничої допомоги.

У договорі про надання правничої допомоги позивач (клієнт) та адвокат погодили предмет договору, обов`язки сторін, вартість послуг за цим договором та строк дії договору.

Відповідно до п. 1.1. договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги, а саме: збір доказів, складання, оформлення та подання позовної заяви про стягнення з ФОП Скільський Ю.М. збитків та неустойки; участь у судових засіданнях по розгляду справи за вказаним позовом; складання, оформлення та подання заяви про відкриття виконавчого провадження.

За п. 3.1 договору про надання правничої допомоги вартість послуг, передбачених п. 1.1 цього договору (гонорар) складає 25000 грн та сплачується протягом 3 днів з моменту укладення цього договору.

12 червня 2024 року ТОВ Магія Текстилю оплатило ФОП Ліфлянчик С.І. 25000 грн оплати за правову допомогу згідно рахунку 07/06/2024/1 від 07.06.2024.

Представництво інтересів позивача при розгляді справи здійснював адвокат Ліфлянчик С.І. на підставі ордера АЕ № 1301073 від 10.07.2024, котрий підписував позовну заяву та відповідь на відзив.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність підстав для стягнення користь позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав, що:

- позовна заява складається із шести сторінок тексту, з яких лише близько 2,5 друкованих аркушів стосується предмета спору;

- додатки до позову складаються з документів на підтвердження договірних відносин між сторонами, копії акту перевірки та податкових накладних. Жодних додаткових дій, які могли б полегшити чи зробити більш ефективним та зручним для суду розгляд позову представник позивача не вчинив, не надав реєстру чим таблиці, яка б узагальнювала викладену в податкових накладних інформацію;

- відповідно до договору про надання правничої допомоги, адвокат Ліфлянчик С.І. мав здійснити збір доказів, складання, оформлення та подання позовної заяви про стягнення з ФОП Скільський Ю.М. збитків та неустойки, водночас заявлено позов про стягнення заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних втрат, які не є неустойкою.

Зазначені недоліки та помилки, на думку відповідача, свідчать про неспівмірність послуг адвоката в розмірі 25 000 грн з фактично наданими адвокатом послугами.

Суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 25000,00 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірними з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Перевіривши поданий позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сукупності з матеріалами справи, судом встановлено, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи та ціною позову.

При цьому судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати на правову допомогу були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на недотримання вимог стосовно співмірності заявлених до стягнення витрат із складністю наданої правничої допомоги, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання останньої, враховуючи що категорія даного спору не відноситься до складної, представництво у справі не вимагало від адвоката дослідження значного обсягу доказів, справа № 909/674/24 визнана судом малозначною і, відповідно розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, судові засідання по справі не проводились, робота адвоката полягала у складенні позовної заяви з додатками та відповіді на відзив, з яких не вбачається дослідження адвокатом значного обсягу доказів, більшість поданих по справі доказів є типовими документами податковими накладними (розрахунками коригування), застосувавши критерії ч. 4 ст. 126 та на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 10000,00 грн.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям саме у даній справі, за представництво інтересів позивача складає 10000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також те, що саме такий розмір витрат є співмірним з наданою адвокатом правничою допомогою.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у справі № 909/674/24 позов задоволено частково в сумі 164206,86 грн з загальної суми вимог 357 911,51 грн (в пропорції 45,8792%), то з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4587,92 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з розміру витрат, які за висновком суду підлягають розподілу між сторонами).

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Магія Текстилю" до фізичної особи-підприємця Скільського Юрія Миколайовича про стягнення 357 911,51 грн задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Скільського Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магія Текстилю" (вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корпус А, офіс 603, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код юридичної особи: 40085928) 164 206 (сто шістдесят чотири тисячі двісті шість) грн 86 коп. збитків, 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн 10 коп. судового збору та 4587 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім) грн 92 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 144 217,58 грн збитків, 15869,07 грн трьох процентів річних та 33 618,20 грн інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати 2905,57 грн судового збору та 20 412,08 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І. Є. Горпинюк