РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2024Справа № 910/1402/24

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

позовної заяви Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Казенного підприємства "КІРОВГЕОЛОГІЯ"

про стягнення збитків у розмірі 11 667,52 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2024 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Казенного підприємства "КІРОВГЕОЛОГІЯ" (далі відповідач, Товариство) про стягнення збитків у розмірі 11 667,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю № 35.1-14/8.7-00014 від 16.02.2022.

Ухвалою від 06.02.2024 позовну заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишено без руху.

08.02.2024 до суду надійшли письмові пояснення позивача на виконання ухвали суду від 06.02.2024.

Ухвалою від 09.02.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/1402/24 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 09.02.2024 в електронний кабінет системи Електронний суд, про що міститься в матеріалах справи повідомлення про доставку електронного листа, однак Товариство не скористалося своїм правом на подання відзиву на позов.

Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами до суду не подано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2022 між Підприємством, як Замовником, та Товариством, як Виконавцем, укладений договір про закупівлю №35.1-14/8.7-00014 (далі Договір), відповідно до пунктів 1.1-1.2 якого Виконавець зобов`язався надати Замовнику послуги: Лабораторні дослідження питної води (Хімічний аналіз питної води) (далі Послуги).

Місце виконання Договору: 08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль -7, ДП МА «Бориспіль» (п. 1.7 Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору сума, визначена у Договорі (ціна Договору) становить 249 979,76 грн. ПДВ, крім того ПДВ 49 995,95 грн., разом ціна цього Договору становить 299 975,71 грн. з ПДВ.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Замовник протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання рахунку та підписання сторонами Акту наданих послуг перераховує на поточний рахунок Виконавця 100% ціни фактично наданих послуг. Строк надання послуг: щомісячно, протягом 2022 року, з дати укладення Договору (включаючи місяць укладення Договору) протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання Акта відбору проб відповідно до Графіка контролю фізико-хімічних показників питної води на 2022 рік (Додаток №2 до Договору) (пункт 5.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.5 Договору Виконавець складає Акт наданих послуг та передає два примірники підписані зі свого боку Замовнику разом з Протоколом дослідження питної води протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення надання Послуг. Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання Акта наданих Послуг від Виконавця повинен розглянути його. За результатами розгляду справи Замовник має підписати Акт наданих Послуг або надати вмотивовану відмову в письмовому вигляді від його підписання та прийняття Послуг. При відмові від прийняття Послуг складається Акт про невідповідність. Акт про невідповідність складається у двох примірниках, один з яких вручається Виконавцю на підпис. У разі не прибуття представника Виконавця, Замовник складає односторонній Акт про невідповідність протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання Акта наданих Послуг та направляє його Виконавцю у порядку, передбаченому п 8.5 Договору. Цей Акт про невідповідність є підставою для усунення недоліків (дефектів) в наданих Послугах. (п.5.6 Договору).

Згідно з пунктом 6.3.3 Договору після надання Послуг Виконавець зобов`язаний надати податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до пункту 7.7 Договору у випадку невиконання або неналежне виконання Виконавцем своїх обов`язків, він зобов`язаний компенсувати збитки Замовника, що виникнуть у зв`язку з цим. Розмір збитків визначаються у відповідності до чинного законодавства України.

На виконання умов Договору Товариством надано послуги згідно акту наданих послуг №05 від 24.02.2022 на суму 35 741,63 грн (у т.ч. ПДВ 5 956,94 грн), згідно акту наданих послуг №09 від 20.06.2022 на суму 34 263,50 грн (у т.ч. ПДВ 5 710,58 грн).

Разом із цим, податкові накладні до вище зазначених актів Товариством в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не зареєстровано, що позбавило Підприємство права на включення до суми податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 11 667,52 грн.

Листом від 29.05.2023 №03-22-1166 Підприємство звернулося до Товариства із проханням надання інформації стосовно термінів реєстрації податкових накладних. Даний лист був отриманий Товариством 13.06.2023, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, із метою врегулювання спору в досудовому порядку Підприємство направило Товариству письмову претензію від 01.08.2023 № 35-28/5- 192 на суму 11 667, 52 грн, що отримана останнім 07.08.2023 згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми вказаної статті кореспондуються із приписами статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

У пункті 187.1 ПК України (тут і надалі в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7. ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розд. V цього Кодексу.

За змістом пп."а" п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Виходячи із п. 201.10 ст. 201 ПК України, на продавця товарів / послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Пункт 201.10 ст. 201 ПК України передбачає, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Із матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору про закупівлю №35.1-14/8.7-00014 Товариством надано послуги згідно акту наданих послуг №05 від 24.02.2022 на суму 35 741,63 грн, у т.ч. ПДВ 5 956,94 грн та згідно акту наданих послуг №09 від 20.06.2022 на суму 34 263,50 грн, у т.ч. ПДВ 5 710,58 грн.

Разом із цим, податкові накладні до вище зазначених актів Товариством в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не зареєстровано.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Відтак, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Судом встановлено, що Товариство всупереч положень ст. 201 ПК України реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 11 667,52 грн не здійснило, що позбавило Підприємство права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 11 667,52 грн.

Відтак, хоча обов`язок надавача послуг зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед замовником, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18.

Очевидним є прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Таким чином, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, а саме має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21, від 19.04.2023 у справі № 906/824/21.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази, вимоги та заперечення учасників справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Казенного підприємства "КІРОВГЕОЛОГІЯ" про стягнення збитків у розмірі 11 667,52 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Казенного підприємства "КІРОВГЕОЛОГІЯ" (01103, місто Київ, вулиця Бойчука Михайла, 8/9; ідентифікаційний ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08324, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль, 7; ідентифікаційний ) 11 667 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 52 коп. збитків, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ