ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Справа№ 910/3126/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Шапрана В.В.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024

у справі № 910/3126/24 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ"

про стягнення коштів

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - позивач; АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"; позивач за первісним позовом; апелянт) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ" (надалі - відповідач; ТОВ "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ"; відповідач за первісним позовом; Товариство) про стягнення 1 042 831,48 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № ЦЗВ-01-05523-01 від 01.09.2023 в частині поставки обумовленого договором товару у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3126/24.

11.04.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ" через підсистему "Електронний суд" надійшли відзив на позов та зустрічна позовна заява останнього до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення коштів в розмірі 239 835,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 постановлено здійснювати розгляд справи за первісним та зустрічним позовами в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. У задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Приймаючи рішення у справі місцевий господарський суд, в частині підстав для відмови у задоволенні первісних позовних вимог, зазначив, що сертифікат Київської торгово-промислової палати від 12.01.2024 № 3000-24-0065 ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» отримано саме 12.01.2024 та таким сертифікатом засвідчено настання форс-мажорних обставин за виконанням рознарядки № ЦЗВ-20/4846 від 08.12.2023, тому ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» має право на звільнення від відповідальності за невиконання свого зобов`язання з поставки товару за рознарядкою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24 в частині відмови у задоволенні первісного позову про стягнення з ТОВ "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ" на користь АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" штрафних санкцій в сумі 1 042 831,48 грн, з яких: 756 053,88 грн штрафу та 256 777,60 грн пені скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в цій частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необґрунтованим, ухваленим за відсутності з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з неправильним (безпідставним) застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що листом від 11.12.2023 № 594 ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» повідомлено філію «ЦЗВ» про настання форс-мажорних обставин та 15.01.2024 надіслано на адресу позивача копію Сертифіката Київської Торгово-промислової палати № 3000-24-0065 (вих. від 12.01.2024 № 17/13-4/24) (в подальшому - Сертифікат). Згідно із Сертифікатом період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ»: дата настання: 30.10.2023; дата закінчення: тривають на 12.01.2024. Повідомлення про настання форс-мажорних обставин та Сертифікат надані ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» філії «ЦЗВ» з порушенням строків, встановлених п. 10.2. договору (враховуючи встановлену дату настання форс-мажорних обставин 30.10.2023, строк у 5 робочих днів для повідомлення - до 06.11.2023, строк у 30 робочих днів для надання підтверджуючих документів - до 18.12.2023), у зв`язку з чим ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ», за переконанням позивача за первісним позовом, відповідно до умов п. 10.5. договору не має права вимагати звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024 апеляційна скарга позивача за первісним позовом у справі № 910/3126/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24. Розгляд апеляційної скарги АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24 призначено на 16.09.2024.

20.08.2024 до апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24 у частині відмови у задоволенні первісного позову без змін. Товариство вказує, що станом на 30.10.2023 - зобов`язання щодо поставки товару по рознарядці № ЦЗВ-20/4846 від 08.12.2024 (скорочено - Рознарядка) ще не існувало; обставини непереборної сили щодо неможливості виконати Рознарядку у ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» виникли лише після 08.12.2023. Отже, відповідач по Рознарядці від 08.12.2023 не міг об`єктивно повідомити про настання форс-мажорних обставин - до 06.11.2023 (більше того, станом на цю дату зобов`язання по Рознарядці ще не настало), і, відповідно, - надати Сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин до 18.12.2023 (саме на порушення цих термінів посилався позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог.) Відповідачем суворо дотримано термінів, передбачених договором № ЦЗВ-01-05523-01 від 01.09.2023 (нижче - Договір), як для надання повідомлення про виникнення обставин непереборної сили, так і для надання підтверджень підтверджень. Для відповідача форс-мажорі обставини щодо неможливості виконати зобов`язання по Рознарядці від 08.12.2023 виникли лише після від 08.12.2023. Відповідно, повідомлення філії «ЦЗВ» було здійснено на наступний робочий день, а саме 11 грудня 2023 року, а підтвердження (сертифікат про форс-мажорні обставини) - 12 січня 2024 року, що є 25 робочим днем з дня виникнення обставини непереборної сили.

Відповідачем за первісним позовом також зазначається, що позивача про виникнення форс-мажорних обставин належним чином повідомлено листом № 594 від 11 грудня 2023 року (отримано 11.12.2023 електронною поштою та 14.12.2023 - рекомендований лист засобами поштового зв`язку). На виконання вимог п. 10.2. Договору, ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» звернулось до Київської торгово-промислової палати, з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин, та 12 січня 2024 року отримало Сертифікат № 3000-24-0071 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким було підтверджено неможливість виконання в зазначений термін нашим підприємством Рознарядки № ЦЗВ-20/4846 згідно договору поставки № ЦЗВ-01-05423-01 від 01.09.2023, копію якого було надано філії «ЦЗВ» разом з листом № 6 від 15 січня 2024 року (отримано позивачем 18.01.2024). Тобто, на думку Товариства, надання підтверджуючих документів було здійснено останнім у строк, що не перевищує 30 (тридцяти) робочих днів.

Підсумовуючи викладені заперечення відповідач акцентує, що ним підтверджено у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання за Договором.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Євсікова О.О., який входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 справу № 910/3126/24 за апеляційною скаргою АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), судді: Корсак В.А., Шапран В.В. Розгляд апеляційної скарги АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24 призначено на 26.09.2024.

Представник апелянта в судовому засіданні 26.09.2024 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.09.2024 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, за результатами проведеної процедури публічної закупівлі, розміщеної в електронній системі закупівель http://prozorro.gov.ua з ідентифікатором закупівлі UA-2023-06-08-015156-a (лот № 1) між Філією «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» (Постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-01-05523-01 від 01.09.2023, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю товар відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей Товар на умовах цього Договору.

Згідно п. 1.2. Договору найменування товару: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до тепловозів серії ЧМЕ).

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації до цього Договору (п. 1.3. Договору).

За п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник здійснює поставку товару автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки Покупця, відповідно до «ІНКОТЕРМС» у ред. 2020 р. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу.

Поставка Товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару.

Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки Покупцем.

Відповідно до пункту 6.3. Договору його загальна ціна становить 39 972 557,00 (тридцять дев`ять мільйонів дев`ятсот сімдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 00 копійок без ПДВ, крім того ПДВ 20% 7 994 511 (сім мільйонів дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот одинадцять) гривень 40 копійок, усього з ПДВ 47 967 068 (сорок сім мільйонів дев`ятсот шістдесят сім тисяч шістдесят вісім) гривень 40 копійок. Ціна Договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується Покупцем окремо та вважається врахованою у ціну цього Договору.

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3 Договору передбачено, що при порушенні строків постачання Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення. При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець.

Згідно пункту 16.1. Договір діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 31.12.2023.

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо поставки та оплати Товару, а також гарантійних зобов`язань на Товар, в межах строків, визначених умовами цього Договору.

За умовами Специфікації до Договору поставки № ЦЗВ-01-05523-01 від 01.09.2023 виготовлення товару - не раніше 01.12.2022, Виробник, країна виробництва - виключно ПрАТ «Бериславський машинобудівний завод» (м. Берислав, Україна).

08 грудня 2023 року ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» отримало від філії «ЦЗВ» рознарядки, зокрема й № ЦЗВ-20/4846 щодо поставки запасних частин до тепловозів серії ЧМЕ, в кількості тридцяти найменувань, загальною вартістю 5 240 359 (п`ять мільйонів двісті сорок тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Вказана рознарядка була направлена філією «ЦЗВ» відповідачу за первісним позовом електронною поштою 08.12.2023 та поштовим відправленням № 580, яке отримано ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» 12.12.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та даними трекінгу відстеження доставки/пересилання поштового відправлення.

У вказаній рознарядці № ЦЗВ-20/4846 позивач за первісним позовом просив у термін до 29.12.2023 поставити запасні частини на суму 5 240 359,20 грн.

Втім, як вказується позивачем, рознарядка № ЦЗВ-20/4846 від 08.12.2023 не була виконана ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ», у зв`язку з чим позивач за первісним позовом 22.01.2024 звернувся до відповідача за первісним позовом з претензією № ЦЗВ-20/283 від 19.01.2024, в якій вимагав сплатити штрафні санкції в розмірі 786 053,88 грн за невиконання зобов`язання з поставки товару.

Вказана претензія отримана ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» 24.01.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 675.

На таку претензію ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» надано відповідь листом № 24 від 23.01.2024, в якому повідомлено, що вимога претензії є безпідставною, оскільки невиконання ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» зумовлене настанням форс-мажорних обставин, про які останнє дізналось 08.12.2023 з листа ПрАТ «Бериславський машинобудівний завод» № 172/01-2 від 08.12.2023, адресованого ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ».

Про вказані обставини ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» повідомило філію «ЦЗВ» листом від 11.12.2023 № 594, який отримано філією 11.12.2023 електронною поштою, 14.12.2023 отримано рекомендований лист засобами поштового зв`язку.

19.12.2023 ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» було отримано Сертифікат № 3000-23-4781 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), у зв`язку з якими Приватне акціонерне товариство «Бериславський машинобудівний завод» з незалежних від нього причин не може виконати умови договору поставки № 1 від 17 січня 2023 року.

ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» звернулось до Київської торгово-промислової палати з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин та 12.01.2024 отримало Сертифікат № 3000-24-0065 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які унеможливили виконання в зазначений термін підприємством рознарядки № ЦЗВ-20/4846 від 08.12.2023 згідно з договором поставки № ЦЗВ-01-05523-01 від 01.09.2023, копію якого було надано філії «ЦЗВ» разом з листом № 6 від 15.01.2024 (отримано філією «ЦЗВ» 18.01.2024).

Колегія суддів вказує, що статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За статтями 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами частини 2 статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Рознарядка отримана відповідачем за первісним позовом 08.12.2023, у зв`язку з чим поставка товару, згідно з пунктом 4.2. Договору, мала відбутись у строк до 07.01.2024.

Однак, поставку товару за вказаною рознарядкою у строк до 07.01.2024 відповідачем за первісним позовом не здійснено, що, за висновками судової колегії, є неналежним виконанням договірного зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як визначено ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому в силу ч. 2, ч. 3 вказаної норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, згідно з частиною 1 статті 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями пункту 4 статті 231 ГК України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Умовами п. 9.3.1. Договору передбачена відповідальність постачальника у вигляді сплати 15% штрафу та 0,1% пені при порушені строку постачання.

Водночас, відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог судом попередньої інстанції вказано, що листом від 11.12.2023 № 594 ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» повідомлено філію «ЦЗВ» про настання форс-мажорних обставин, що, за переконанням суду першої інстанції, здійснено в строк, встановлений п. 10.2 Договору - 5 робочих днів з моменту їх виникнення, оскільки до отримання ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» Рознарядки у останнього було відсутнє зобов`язання з поставки товару.

ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» надано позивачу Сертифікат 15.01.2024.

Тому, місцевий господарський суд не прийняв до уваги посилання філії «ЦЗВ» на те, що таке повідомлення мало бути здійснено ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» до 06.11.2023, у зв`язку з тим, що в сертифікаті Київської торгово-промислової палати від 12.01.2024 № 3000-24-0065 вказано, що дата настання таких обставин: 30.10.2023, дата закінчення: тривають на 12.01.2024, оскільки такі обставини з поставки товару саме за рознарядкою № ЦЗВ-20/4846 могли виникнути у ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» саме з моменту отримання Рознарядки. Відтак, враховуючи, що сертифікат Київської торгово-промислової палати від 12.01.2024 № 3000-24-0065 ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» отримано саме 12.01.2024 та таким сертифікатом засвідчено саме настання форс-мажорних обставин за виконанням рознарядки № ЦЗВ-20/4846 від 08.12.2023, ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ», за висновком суду першої інстанції, має право на звільнення від відповідальності за невиконання свого зобов`язання по Договору з поставки товару за Рознарядкою.

З огляду на вказані фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд вважає, що викладені місцевим господарським судом відповідні висновки щодо звільнення Постачальника від відповідальності за невиконання свого зобов`язання перед Покупцем по Договору з поставки товару за Рознарядкою через наявність форс-мажорних обставин, підтверджених Сертифікатом, є не вірними з огляду на таке.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За приписами частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За умовами пункту 10.2. Договору, сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 робочих днів, з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

У відповідності до пункту 10.5. Договору, якщо сторона без поважних причин не повідомила іншу сторону у строки, визначені пунктом 10.2 цього договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не має права вимагати подовження умов цього договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно з законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд, у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), без надання судом оцінки іншим доказам, суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Таких саме висновків дотримуються колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, у постанові від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.

З наявного у справі Сертифіката від 12.01.2024 № 3000-24-0065 вбачається, що Київською ТПП встановлено, що ПрАТ "Бериславський машинобудівний завод" (виробник продукції за договором) через наявність у нього форс-мажорних обставин, а саме: через знеструмлення м. Берислав Херсонської області внаслідок критичного пошкодження окупаційними військами електропідстанції 150/35/10, не може у термін до 29.12.2023 виконати умови договору.

Так, вказаним сертифікатом визначено період дії форс-мажорних обставин: 30.10.2023 - 12.01.2024.

За сукупністю наведеного, виходячи зі змісту пункту 10.2. Договору колегія суддів погоджується з твердженнями позивача за первісним позовом, що відповідач за первісним позовом повинен був повідомити АТ "Укрзалізниця" про виникнення форс-мажорних обставин протягом 5-ти робочих днів з моменту їх виникнення, тобто з 30.10.2023.

Тому, враховуючи неповідомлення відповідачем за первісним позовом про такі обставин, відповідно до пункту 10.2. Договору, останній в силу пункту 10.5. Договору не має права вимагати звільнення його від відповідальності.

Також суд апеляційної інстанції вказує, що про обстріл 30.10.2023 окупаційними військами електропідстанції 150/35/10 у місті Берислав відповідачу за первісним позовом фактично стало відомо з листа його контрагента (ПрАТ "Бериславський машинобудівний завод") 08.12.2023 № 172/01-2, однак зазначене не може бути підставою для звільнення ТОВ "Транспромрезерв" від відповідальності в межах Договору.

Крім того, колегія суддів враховує, що пунктом 1.5. Договору встановлено, що товар, станом на дату підписання договору належить Постачальнику на праві власності, що наразі не відповідає дійсності, оскільки станом на 08.12.2023 відповідач за первісним позовом не мав у власності товар, визначений умовами Договору, а лише закуповував його у третьої особи.

Крім цього судова колегія акцентує, що виходячи з предмета Договору про зобов`язання Постачальника поставити та передати у власність Покупця товар, умова п. 10.2. Договору щодо повідомлення стороною, яка не може виконати зобов`язання за Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, іншу сторону протягом 5 робочих днів з моменту їх виникнення, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 робочих днів, прямо не пов`язується з моментом надання Покупцем письмової рознарядки Постачальнику, а тим самим виконання стороною відповідного обов`язку щодо такого повідомлення не залежить і з настанням обов`язку у Постачальника поставити товар Покупцю протягом 30 календарних днів.

З цих підстав колегією суддів визнаються невмотивованими висновки суду першої інстанції щодо належного повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин в строк, встановлений п. 10.2 Договору - 5 робочих днів з моменту отримання листа ПрАТ «Бериславський машинобудівний завод» № 172/01-2 від 08.12.2023, оскільки таке повідомлення мало бути здійснено ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» до 06.11.2023, тобто з моменту виникнення (30.10.2023) форс-мажорних обставин за Договором згідно даних Сертифікату.

Відповідно, висновок суду попередньої інстанції щодо звільнення Постачальника від відповідальності за невиконання свого зобов`язання перед Покупцем по Договору з поставки товару за Рознарядкою через наявність форс-мажорних обставин, підтверджених Сертифікатом, судовою колегією визнається передчасним.

З огляду на наведене апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими доводи апелянта в цій частині.

В свою чергу, заперечення відповідача в даних межах критично оцінюються колегією суддів.

Беручи до уваги наведені висновки в цілому, суд апеляційної інстанції зазначає, що з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку вбачається, що за невиконання умов Договору в частині поставки товару відповідачу за первісним позовом нараховано штраф у розмірі 756 053,88 грн (5 240 359,20 Х 15%) та пеню в сумі 256 777,60 грн, що становить:

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 23/01/2024 до 11/03/2024 5 240 359,20 x 0.1 x 49 : 10049256 777,60 грн.
і такі розрахунки є арифметично вірними та обґрунтованими, позаяк застосовані до ТОВ «ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ» правомірно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог з прийняттям нового рішення про задоволення позову у цій частині у повному обсязі, а апеляційна скарга, - задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача - ТОВ "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ".

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/3126/24 в частині відмови у задоволенні первісного позову повністю - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОМРЕЗЕРВ" в повному обсязі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромрезерв» (адреса: 03057, м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 17, оф. 7, ідентифікаційний код - 44002610) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 11/15, ідентифікаційний код - 40081347) штраф - 786 053,88 грн. (сімсот вісімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні 88 копійок), пеню - 256 777,60 грн. (двісті п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят сім гривень 60 копійок) та судовий збір - 15 642,47 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок дві гривні 47 копійок).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромрезерв» (адреса: 03057, м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 17, оф. 7, ідентифікаційний код - 44002610) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 11/15, ідентифікаційний код - 40081347) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги - 23 463,71 грн. (двадцять три тисячі чотириста шістдесят три гривні 71 копійка).

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу № 910/3126/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.10.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.В. Шапран

В.А. Корсак