ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2024 р. Cправа №902/760/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участю:

представника позивача: Іваніцького Ю.В. (довіреність б/н від 22.06.2023)

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", м.Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Градо строй", м.Вінниця

про стягнення 1183666,33 грн заборгованості за договором про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулось Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Градо строй" 1183666,33 грн заборгованості, нарахованої з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-300101 від 10.04.2021 в частині оплати наданих послуг з розподілу електричної енергії, а саме: 1134189,95 грн - основної заборгованості, 15776,71 грн - пені, 19313,40 грн інфляційних втрат, а також 14386,27 грн - 3 % річних.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження у справі №902/760/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.09.2024.

За наслідками слухання справи, 10.09.2024, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/760/24 до судового розгляду по суті на 08.10.2024.

11.09.2024 до суду надійшло клопотання позивача б/н від 11.09.2024 (а.с.52), де заявник, з посиланням на долучену платіжну інструкцію від 25.07.2024, зауважив про часткову сплату відповідачем заборгованості в сумі 60000,00 грн.

На визначену судом дату, 08.10.2024, з`явився представник позивача Іваніцький Ю.В. Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином - шляхом надіслання ухвали від 10.09.2024 на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Градо строй", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.50) та до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС. Зі змісту Акту відстежень поштових відправлень АТ "Укрпошта" слідує, що лист з ухвалою суду від 10.09.2024 отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Градо строй" 18.09.2024 (а.с.51).

Враховуючи наведене, судом вжито належних заходів щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні, 08.10.2024, представник позивача позов підтримав, просив суд при ухваленні рішення врахувати часткову сплату заборгованості відповідачем в сумі 60000,00 грн.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи неявку представників сторін, відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, які встановив суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та зміст спірних правовідносин.

01.04.2021 між позивачем (далі - Оператор системи) та відповідачем (далі - Споживач), шляхом підписання заяви-приєднання (а.с.9), укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-300101 (а.с.7-9) (далі - Договір), за умовами п.2.1 якого Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП №309 від 14 березня 2018 року, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14 березня 2018 року, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору (п.2.2 Договору).

За умовами п.5.1-5.3 Договору ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача, зазначені у в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок оператора. Тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п.8.5 Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених додатком 4 до цього Договору, у разу якщо главою 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює споживач безпосередньо Оператору системи, Споживач сплачує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

За змістом додатку "Паспорт точки (точок) розподілу (передачі) електричної енергії" №2 (а.с.10) точками комерційного обліку Споживача, за якими здійснюється постачання та розподіл електричної енергії є точки з EIC-кодами: 62Z119 та 62Z980 за адресою: вул. Стрілецька, 1, м.Вінниця, Вінницька обл.

Додатком №4 до Договору (а.с.12) визначено порядку розрахунків, за змістом п.1, 2 якого розрахунковим періодом для визначення обсягу розподіленої електричної енергії, спожитої протягом календарного місяця, приймається період часу з 00 год. 00 хв. 01-го числа поточного календарного місяця до 00 год. 00 хв. такого ж числа наступного календарного місяця.

Оператор системи визначає обсяг електричної енергії, що розподілена (передана) Споживачу протягом розрахункового періоду, та здійснює нарахування коштів за розподілену (передану) Споживачу електроенергію із застосуванням тарифів, що діють на кінець розрахункового періоду.

Нарахування за електроенергію, фактично розподілену (передану) у розрахунковому періоді, Сторони відносять до відповідного календарного місяця у бухгалтерському обліку.

Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на відповідний розрахунковий період, наступним чином: - попередня оплата - до кінця останнього робочого дня попереднього розрахункового періоду 100 % вартості обсягу очікуваного споживання електричної енергії на розрахунковий місяць згідно з Додатком №10 до цього Договору.

Споживач здійснює остаточний розрахунок за розподілену (передану) електроенергію та інших платежів згідно з умовами цього Договору на підставі самостійно отриманих у Оператора системи розподілу рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

При остаточному розрахунку за розподілену (передану) електроенергію Оператор системи враховує Споживачем попередню оплату та/або планові платежі станом на кінець розрахункового періоду.

В матеріалах справи наявні акти прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії разом з відповідними рахунками на оплату (а.с.18-30), які складені Оператором системи:

- акт №342 від 30.04.2023 та рахунок №342 від 30.04.2023 на сплату 55496,86 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за квітень 2023;

- акт №306 від 31.05.2023 та рахунок №306 від 31.05.2023 на сплату 52426,34 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за травень 2023;

- акт №919 від 30.06.2023 та рахунок №919 від 30.06.2023 на сплату 9830,51 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за червень 2023;

- акт №493 від 31.07.2023 та рахунок №493 від 31.07.2023 на сплату 41903,44 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за липень 2023;

- акт №800 від 31.08.2023 та рахунок №800 від 31.08.2023 на сплату 51785,18 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за серпень 2023;

- акт №105 від 30.09.2023 та рахунок №105 від 30.09.2023 на сплату 48085,63 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за вересень 2023;

- акт №462 від 30.10.2023 та рахунок №462 від 30.10.2023 на сплату 92492,95 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за жовтень 2023;

- акт №833 від 30.11.2023 та рахунок №833 від 30.11.2023 на сплату 144692,26 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за листопад 2023;

- акт №698 від 31.12.2023 та рахунок №698 від 31.12.2023 на суму 154342,51 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2023;

- акт №802 від 31.12.2023 та рахунок №802 від 31.12.2023 на сплату -14064,04 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2023;

- акт №868 від 31.01.2024 та рахунок №868 від 31.01.2024 на суму 262000,28 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за січень 2024;

- акт №796 від 29.02.2024 та рахунок №796 від 29.02.2024 на суму 192823,94 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за лютий 2024;

- акт №595 від 31.03.2024 та рахунок №595 від 31.03.2024 на суму 195109,30 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за березень 2024;

- акт №912 від 30.04.2024 та рахунок №912 від 30.04.2024 на суму 107046,53 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за квітень 2024;

- акт №393 від 31.05.2024 та рахунок №393 від 31.05.2024 на суму 81744,58 грн вартості послуг з розподілу електричної енергії за травень 2024.

Додатками до означених рахунків №342 від 30.04.2023; №306 від 31.05.2023; №919 від 30.06.2023; №493 від 31.07.2023; №800 від 31.08.202; №105 від 30.09.2023; №462 від 30.10.2023; №833 від 30.11.202; №698 від 31.12.2023; №802 від 31.12.2023; №868 від 31.01.2024; №796 від 29.02.2024; №595 від 31.03.2024; №912 від 30.04.2024; №393 від 31.05.2024 є також відомості використання активної електроенергії та втрат активної електроенергії в трансформаторах (а.с.29-36), де відображені обсяги споживання відповідача помісячно за спірний період.

В матеріалах справи містяться платіжні інструкції (а.с.37-41), яким стверджується часткова сплата відповідачем заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії, а саме:

- 18.05.2023 сплачено 40000,00 грн за рахунком №966 від 31.03.2023;

- 26.05.2023 сплачено 30000,00 грн за рахунком №342 від 30.04.2023;

- 07.06.2023 сплачено 10000,00 грн за рахунком №306 від 31.05.2023;

- 12.09.2023 сплачено 30000,00 грн за рахунком №493 від 31.07.2023;

- 10.06.2024 сплачено 67673,00 грн за рахунком №393 від 31.05.2024;

- 11.06.2024 сплачено 41188,00 грн за рахунком №393 від 31.05.2024;

- 12.06.2024 сплачено 50000,00 грн за рахунком №393 від 31.05.2024;

- 13.06.2024 сплачено 30000,00 грн за рахунком №393 від 31.05.2024;

- 24.06.2024 сплачено 20000,00 грн за рахунком №393 від 31.05.2024;

- 25.07.2024 сплачено 60000,00 грн за рахунком №563 від 30.06.2024.

31.05.2024 між позивачем та відповідачем складено акт звірки взаємних розрахунків №16829 (а.с.41), за яким у відповідача наявна заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 1343050,95 грн станом на 31.05.2024.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення 1134189,95 грн - основної заборгованості, 15776,71 грн - пені, 19313,40 грн інфляційних втрат, а також 14386,27 грн - 3 % річних за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-300101 від 10.04.2021.

За приписами ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

11.06.2017 набув чинності Закон України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017, частиною 1 статті 4 якого визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про надання послуг з розподілу (п.7 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017).

У відповідності до ч.1, 2 ст.45 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

За наведених обставин суд доходить висновку, що між сторонами укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, який за своє правовою природою є договором про надання послуг, регламентованим главою 63 ЦК України (такі висновки викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №910/1128/23).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (надалі за текстом також - ПРРЕЕ).

Відповідно до п.4.2 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Як зазначено в додатку №4 до Договору: Споживач здійснює остаточний розрахунок за розподілену (передану) електроенергію та інших платежів згідно з умовами цього Договору на підставі самостійно отриманих у Оператора системи розподілу рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Надаючи оцінку доводам позивача стосовно надання відповідачу послуг з розподілу електричної енергії та отримання відповідачем відповідних рахунків на оплату, суд виходить з наступного.

Як було відзначено судом: наявними у справі платіжними інструкціями підтверджується часткова сплата відповідачем заборгованості за Договором, зокрема в означених платіжних інструкціях відповідачем у призначенні платежів було чітко визначено реквізити рахунків на оплату: "№966 від 31.03.2023"; "№342 від 30.04.2023"; "№306 від 31.05.2023"; "№493 від 31.07.2023" та "№393 від 31.05.2024".

Ухвалюючи дане рішення суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, за яким: "До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій."

Суд зауважує, що в матеріалах справи також міститься взаємно підписаний акт звірки акт звірки взаємних розрахунків №16829 (а.с.41), яким відповідач підтверджує наявну заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 1343050,95 грн станом на 31.05.2024.

В контексті вирішення цього питання суд також бере до уваги, що за правилами п.4 додатку №4 до Договору обсяг фактично використаної Споживачем у розрахунковому періоді електроенергії визначається Оператором системи з урахуванням умов Договору на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії, які знімаються Споживачем та надаються Оператору системи у терміни, вказані у даному додатку.

Оскільки в матеріалах справи містяться відомості використання активної електроенергії та втрат активної електроенергії в трансформаторах (а.с.29-36), де відображені помісячні обсяги споживання електричної енергії, суд доходить висновку, що відповідні показники на підставі п.4 додатку №4 до Договору передавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Градо строй" позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України: наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на висновки, наведені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №916/4453/23: принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За наведених обставин, враховуючи сукупність наявних у справі доказів (часткової сплати заборгованості за реквізитами рахунків позивача, передачі позивачу показань засобів обліку відповідача, підписання акту звірки, відсутності заперечень стосовно наявної заборгованості), суд доходить висновку, що обставини надання відповідачу послуг з розподілу електричної енергії та отримання відповідних рахунків на оплату є доведеними, оскільки є більш вірогідними.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами ч.1 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за актом №342 від 30.04.2023 з 06.05.2023;

- за актом №306 від 31.05.2023 з 06.06.2023;

- за актом №919 від 30.06.2023 з 06.07.2023;

- за актом №493 від 31.07.2023 з 08.08.2023;

- за актом №800 від 31.08.2023 з 06.09.2023;

- за актом №105 від 30.09.2023 з 06.10.2023;

- за актом №462 від 30.10.2023 з 07.11.2023;

- за актом №833 від 30.11.2023 з 06.12.2023;

- за актом №698 від 31.12.2023 з 06.01.2024;

- за актом №868 від 31.01.2024 з 06.02.2024;

- за актом №796 від 29.02.2024 з 06.03.2024;

- за актом №595 від 31.03.2024 з 06.04.2024;

- за актом №912 від 30.04.2024 з 07.05.2024;

- за актом №393 від 31.05.2024 з 06.06.2024.

Частиною 1 ст.193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що після відкриття провадження у справі №902/760/24 відповідач частково сплатив суму заборгованості в розмірі 60000,00 грн (платіжне доручення від 25.07.2024 (а.с.64).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Зазначені висновки щодо застосування п.2 ч.1 ст.231 ГПК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №905/1584/15, від 06.03.2019 у справі №914/130/16.

За таких обставин, враховуючи, що внаслідок часткової сплати відповідачем грошових коштів у розмірі 60000,00 грн за Договором сума заборгованості перед позивачем зменшилась на вказану суму, тому суд констатує, що у цій справі відсутній предмет спору щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 60000,00 грн, що є підставою для закриття провадження у цій частині.

Здійснивши перевірку розрахунку основного боргу за Договором, враховуючи здійснені відповідачем оплати, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно нараховано 30,00 грн основної заборгованості, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства щодо умов оплати наданих послуг з розподілу електричної енергії та відсутність будь-яких доказів проведення повних розрахунків відповідачем в частині залишку боргу за вказаним Договором, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 1074159,95 грн.

Щодо вимог про стягнення пені, розрахованої в сумі 15776,71 грн за період з 06.01.2024 по 30.06.2024, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п.8.5 Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених додатком 4 до цього Договору, у разу якщо главою 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює споживач безпосередньо Оператору системи, Споживач сплачує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Водночас за правилами ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п.2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, суд дійшов висновку про задоволення заявленого позову в межах заявлених вимог в частині стягнення 15776,71 грн пені.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 14386,27 грн за період з 06.09.2023 по 30.06.2024, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку нарахованого розміру 3 % річних, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 14386,27 грн 3 % річних.

Судом також розглянуто вимогу позивача про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 19313,40 грн за період з 06.01.2024 по 30.05.2024, з урахуванням чого слід відзначити таке.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст.625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абз. 5 п. 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши перевірку компенсаційних нарахувань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та зазначеного максимального розміру відповідних нарахувань, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 19313,40 грн інфляційних втрат.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Частиною 4 ст.231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Водночас за відсутності волевиявлення позивача, судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат (судового збору в розмірі 900,00 грн), пов`язаних з розглядом справи в частині стягнення 60000 грн основного боргу, провадження в якій закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, що не позбавляє права позивача на звернення із заявою про розподіл витрат в зв`язку із задоволенням відповідачем позову в цій частині.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається відшкодування судового збору в частині правомірно заявлених позовних вимог - в сумі 16854,55 грн.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення 30,00 грн основного боргу, витрати зі сплати судового збору в цій частині в сумі 0,45 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі №902/760/24 в частині стягнення 60000,00 грн основного боргу закрити.

3. Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Градо строй" (вул.Стрілецька, буд.1, м.Вінниця, Вінницька обл., 21001, ідентифікаційний код: 38445265) на користь Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул.Магістратська, буд.2, м.Вінниця, Вінницька обл., 21050, ідентифікаційний код: 00130,95 грн - основного боргу, 15776,71 грн - пені, 19313,40 грн - інфляційних втрат, 14386,27 грн - 3% річних та 16854,55 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В позові в частині стягнення 30,00 грн основного боргу - відмовити.

6. Витрати зі сплати судового збору в сумі 0,45 грн - залишити за позивачем.

7. Повний текст судового рішення направити згідно переліку.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

9. Повне рішення складено 18 жовтня 2024 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - АТ "Вінницяобленерго" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2);

4, 5 - представнику АТ "Вінницяобленерго" Іваніцькому Ю.В. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

6, 7 - ТОВ "Градо строй" (вул.Стрілецька, буд.1, м.Вінниця, Вінницька обл., 21009) - рекомендованим листом; в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС