ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2024 Справа № 917/978/21
треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача:
про визнання протиправним та скасування рішення
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання

Товариство з обмеженою відповідальністю "Знамя ЛМН" звернулося до суду з позовною заявою про визнання та скасування рішення двадцять дев`ятої сесії п`ятого скликання Полтавської міської ради від 14 серпня 2008 року в частині припинення права користування ДП "ВО "Знамя" земельною ділянкою по вул.Автобазівській,2/9 у м. Полтава загальною площею 7,9701 га та переведення її до земель запасу.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

19.08.2024 (вхід. № 11076) до суду через підсистему Електронний суд від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої представник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знамя ЛМН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26 750,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.09.2024 у справі № 917/978/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" про стягнення судових витрат прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 01.10.2024.

23.09.2024 (вхід. № 12524) від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Знамя ЛМН" до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній посилається на наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ "Знамя ЛМН" до Полтавської міської ради про скасування рішення двадцять дев`ятої сесії п`ятого скликання Полтавської міської ради від 14 серпня 2008 року, яким припинено право користування ДП "ВО "Знамя" земельною ділянкою по вул.Автобазівській,2/9 у м. Полтава загальною площею 7,9701 га та переведено земельну ділянку до земель запасу.

Отже, позивач не заявляв жодних вимог до ТОВ "Мотор Полтава" та не оскаржував у судовому процесі право останнього на орендне користування земельною ділянкою. Однак, 20 липня 2021 року від ТОВ "Мотор Полтава" до суду надійшла заява про вступ у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яка ухвалою суду від 22.07.2021 була задоволена. Таким чином, ТОВ "Мотор Полтава" з власної ініціативи було залучено до справи у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, 25.08.2021 ТОВ "Мотор Полтава" направило до Господарського суду Полтавської області письмові пояснення, у яких заперечувало проти позову. Однак, виходячи з аналізу рішення Господарського суду Полтавської області від 15.08.2024, підставою для відмови у задоволенні позову стали доводи та обставини, які у відзиві на позовну заяву були викладені відповідачем у справі Полтавською міською радою.

За таких обставин, зміст правової допомоги, яка надавалась адвокатом ТОВ "Мотор Полтава" під час розгляду справи №917/978/21 у Господарському суді Полтавської області не відповідає критерію необхідності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У той же час, сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена, а перелік послуг наданих адвокатом не відповідає критерію реальності. Серед іншого матеріали справи не містять, а заявником не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу у наведеному обсязі.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Також, позивач посилається на те, що у письмових поясненнях від 25.08.2021 ТОВ Мотор Полтава наводило попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/978/21 у розмірі 10 000,00 грн. У той же час, заява про ухвалення додаткового рішення від 16.08.2024 містить вимогу про стягнення на користь ТОВ Мотор Полтава 26 750,00 грн. витрат на правничу допомогу за рахунок позивача у справі.

Отже, третя особа, відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України станом на 16.08.2024 (звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення) повинна була навести суду належне обґрунтування та відповідно, довести обставини того, що його адвокат, станом на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу разом з поясненнями не міг передбачити істотного перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Натомість, матеріали справи свідчать, що заява ТОВ Мотор Полтава взагалі не містить будь-яких пояснень та обґрунтувань щодо такого перевищення.

Позивач зазначає, що наявні у матеріалах справи докази не дозволяють визначити співмірість заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, що, на думку позивача, є підставою для відмови у задоволенні даної заяви повністю.

30.09.2024 (вхід. № 12854) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" до суду надійшла відповідь на заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник третьої особи вважає доводи позивача безпідставними, необгрунтованими, не підтвердженими наявними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із наступного.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

В ч. 1 - ч. 3 ст. 124 ГПК України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Представник ТОВ "Мотор Полтава" в письмових пояснення щодо позову (від 20.08.2021, № 242) зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи в розмірах, передбачених в Протоколі погодження розміру гонорару та витрат адвоката від 19.07.2021 (Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №5-2021АР від 19.07.2021) орієнтовно в сумі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні 15.08.2024 представником ТОВ "Мотор Полтава" до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу, про надання суду доказів таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В підтвердження факту понесення третьою особою судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до матеріалів справи надано копію договору про надання правової допомоги від 19 липня 2021 №5-2021АР, укладеного між третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" (клієнтом) та адвокатом Дубовиком Віктором Андрійовичем.

Право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Дубовиком Віктором Андрійовичем підтверджено свідоцтвом від 09 січня 2018 року №1, серія ПТ №1960.

Предметом Договору про надання правової до допомоги № 5-2021АР від 19.07.2021 року є надання адвокатом правової допомоги клієнту у справі № 917/978/21 з метою захисту прав клієнта в судовому порядку (в господарському судочинстві) та отримання позитивного остаточного рішення суду (п. 1.1. договору).

Розмір гонорару (основного та додаткового) за кожен окремий вид правової допомоги та розмір відшкодування витрат встановлюється в фіксованому розмірі, без урахування ПДВ (п. 4.3 договору).

Види правової допомоги, розмір гонорару (основного та додаткового) за кожен окремий вид правової допомоги та розмір відшкодування витрат, а також порядок і строки оплати визначаються та погоджуються сторонами в Протоколі погодження розміру гонорару та витрат, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною договору (п. 4.4 договору).

Правова допомога вважається наданою належним чином, якщо між сторонами підписано Акт про надання правової допомоги (п.4.5 договору).

В межах Договору про надання правової допомоги № 5-2021АР від 19.07.2021 року адвокатом надано, а ТОВ "Мотор Полтава" відповідно оплачено наступну правову допомогу:

1. Згідно Акту про надання правової допомоги №1 від 09.10.2021 надано правову допомогу на суму 9000,00 грн, а саме:

- здійснено попередній правовий аналіз обставин, інформації та документів законодавства, яке підлягає застосуванню, надано консультації (500,00 грн);

- складено Заяву про вступ у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача №234 від 19.07.2021 р. (2000,00 грн);

- складено Пояснення третьої особи щодо позову №242 від 20.08.2021 р. (5000,00 грн);

- здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 09.09.2021 р. (1500,00 грн).

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №1 від 09.10.2021р. була оплачена в сумі 9000,00 грн згідно платіжного доручення №204 від 12.11.2021 р.

2.Згідно Акту про надання правової допомоги №2 від 01.12.2021 р. надано правову допомогу на суму 1500,00 грн, а саме здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 11.11.2021 р.

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №2 від 01.12.2021 р. була оплачена в сумі 1500,00 грн згідно платіжного доручення №231 від 29.12.2021 р.

3.Згідно Акту про надання правової допомоги №3 від 04.10.2023 р. надано правову допомогу на суму 2250,00 грн, а саме:

- здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 03.10.2023 р. (1500,00 грн);

- складено та подано до суду клопотання про залучення доказів від 02.10.2023 р. (750,00 грн).

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №3 від 04.10.2023р. була оплачена в сумі 2250,00 грн. згідно платіжного доручення №1859 від 13.12.2023 р.

4.Згідно Акту про надання правової допомоги №4 від 28.12.2023 р. надано правову допомогу на суму 6500,00 грн, а саме:

- здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 24.11.2023 р. (1500,00 грн);

- складено пояснення третьої особи від 28.12.2023 p. №11 (5000,00 грн).

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №4 від 28.12.2023р. була оплачена в сумі 6500,00 грн згідно платіжного доручення №1882 від 11.01.2024 р.

5.Згідно Акту про надання правової допомоги №5 від 29.02.2024 р. надано правову допомогу на суму 3000,00 грн, а саме:

- здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 18.01.2024 р. (1500,00 грн);

- здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 15.02.2024 р. (1500,00 грн).

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №5 від 29.02.2024р. була оплачена в сумі 3000,00 грн згідно платіжного доручення №1991 від 15.07.2024 р.

6.Згідно Акту про надання правової допомоги №6 від 03.05.2024 р. надано правову допомогу на суму 1500,00грн, а саме здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 02.05.2024 р.

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №6 від 03.05.2024р. була оплачена в сумі 1500,00 грн згідно платіжного доручення №1967 від 13.06.2024 р.

7.Згідно Акту про надання правової допомоги №7 від 14.06.2024 р. надано правову допомогу на суму 1500,00 грн, а саме здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 13.06.2024 р.

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №7 від 14.06.2024р. була оплачена в сумі 1500,00 грн згідно платіжного доручення №1990 від 15.07.2024 р.

8. Згідно Акту про надання правової допомоги №8 від 17.07.2024 р. надано правову допомогу на суму 1500,00 грн, а саме здійснено представництво Клієнта в суді першої інстанції, участь в судовому засіданні 16.07.2024 р.

Правова допомога надана згідно Акту про надання правової допомоги №8 від 17.07.2024 р. була оплачена в сумі 1500,00 грн згідно платіжного доручення №2000 від 09.08.2024 р.

Загалом ТОВ "Мотор Полтава" понесло витрати на отриману професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи № 917/978/21 в сумі 26 750,00 грн.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Серед іншого, аналізуючи розмір заявленої представником ТОВ "Мотор Полтава" до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пунктах 119, 120 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених представником третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" процесуальних документів і судових засідань, суд дійшов висновку про стягнення з позивача 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірними з виконаною представником роботою у суді першої інстанції.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240,244 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава" про винесення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі №917/978/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знамя ЛМН", (вул. Автобазівська,2/9, м. Полтава, 36008, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотор Полтава", (Харківське шосе, будинок, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ) 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України. Порядок та строки оскарження рішення встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 11.10.2024

Суддя Солодюк О.В.