ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.10.2024 Справа № 917/364/23

Суддя Господарського суду Полтавсько області Дмитро Сірош, розглянув заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 11924 від 10.09.2024) у справі за позовом

Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай», с. Мідянівка, Кобеляцький район, Полтавська обл., 3921

до Кобеляцької міської ради, вул. Касьяна, буд. 29, м. Кобеляки, Полтавський район, Полтавська область, 39200 та

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Т», вул. Комарова, буд. 7, м. Полтава, 36008

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36038

про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права оренди, поновлення договорів оренди земельних ділянок

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» задоволені у повному обсязі. Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі № 28 від 20.06.2011.

Додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 20.02.2024 у справі № 917/364/23 стягнуто з відповідачів у рівних частинах на користь позивача по 4 026,00 грн судового збору та 16 666,67 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2024 у справі №917/364/23 скасовано в частині відшкодування судових витрат за рахунок Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава. Викладено резолютивну частину додаткового рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2024 у справі №917/364/23 в наступній редакції:

Заяву адвокатки Нестеренко Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Кобеляцької міської ради (39200, Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Кобеляки, вул. Касьяна, буд. 29, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» (39215, Полтавська обл., Полтавський р - н, с. Мідянівка, ) 6039,00 грн судового збору та 25000,00 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Т» (36008, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Комарова, буд. 7, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» (39215, Полтавська обл., Полтавський р - н, с. Мідянівка, ) 6039,00 грн судового збору та 25000,00 грн витрат на правову допомогу.

В іншій частині додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2024 року у справі №917/364/23 залишено без змін.

30.07.2024 господарський суд Полтавської області видав накази на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 про примусове виконання постанови в частині стягнення з Кобеляцької міської ради на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» 6039,00 грн судового збору та 25000,00 грн витрат на правову допомогу.

Зазначений виконавчий документ Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» звернуто до виконання до Головного Управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

Листом від 28.08.2024 № 04-22-06/9565 ГУ ДКСУ у Полтавській області наказ Господарського суду від 30.07.2024 у справі № 917/364/23 повернуто стягувачу без виконання, відповідно до положень пп. 3 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, у зв`язку із відсутністю в боржника відкритих в органі Казначейства рахунків.

10.09.2024 від Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» до суду надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі (вх. № 11924), в якій просить змінити спосіб і порядок виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 917/364/23 наступним чином: стягнути з Кобеляцької міської ради (39200, Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Кобеляки, вул. Касьяна, буд. 29, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» (39215, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Мідянівка, ) 6 039,00 грн (шість тисяч тридцять дев`ять) 00 коп судового збору та 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч) 00 коп витрат на правничу допомогу шляхом стягнення відповідних коштів за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцької міської ради з відкритих у Казначействі рахунків Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, 29, м. Кобеляки, Полтавський р-н, Полтавська обл., 39200; ).

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 суд Прийняти заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 11924 від 10.09.2024) у справі № 917/364/23 (вх. № 11924 від 10.09.2024) до розгляду.

Розгляд заяви призначено на 09:00 10.10.2024.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У частині третій статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Отже, під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Зокрема, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання (грошової чи майнової), тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови, вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Суд зазначає, що зміна способу виконання рішення, здійснена судом в порядку, визначеному статтею 331 ГПК України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права. Отже, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17 травня 2005 року по справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.97 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. п. 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, Рішення суду про стягнення (арешт) коштів держаного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України виключно для виконання.

Згідно з абз. 1 п. п. 2 п. 9 та абз. 2 пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, органи казначейства змушені повертати виконавчі документи у разі, якщо боржником зазначено не розпорядника бюджетних коштів.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчі органи рад- органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно з частиною 2 статті 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські, районі в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. При цьому, як зазначав позивач, згідно з п. п. 27 п. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: як прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Статтею 2 Бюджетного Кодексу України визначено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Згідно зі статтею 22 Бюджетного Кодексу України Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: 1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників; 2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників; 3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Відповідно до пп. 4 п. «а» статті 28 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Згідно з частиною 2 статті 64 Закону сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. При цьому, згідно з пп. 27 пункту 1 Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: як прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до пп. 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України виключно для виконання.

Отже, фінансові ресурси на виконання статей видатків закріплюються за виконавчими органами відповідних органів місцевого самоврядування (розпорядники, головні розпорядники).

Отже, у місцевих рад не має фінансових ресурсів. Стягнення за наказом повинно здійснюватися з відповідного виконавчого органу, в спірному випадку Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради.

Проте, ГУ ДКСУ у Полтавській області повернуло стягувачу наказ Господарського суду від 30.07.2024 у справі № 917/364/23 без виконання, у зв`язку із відсутністю в боржника Кобеляцької міської ради, відкритих в органі Казначейства рахунків.

Згідно з приписами статті 11 Закону виконавчим органом боржника є Виконавчий комітет Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, 29, м. Кобеляки, Полтавський район, Полтавська область, 39200; код за ), відповідно, наявними є рахунки у розпорядника грошових коштів Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради.

Тобто безпосереднім правом розпоряджатися коштами місцевого бюджету наділений саме Виконавчий комітет Кобеляцької міської ради.

Відтак, з урахуванням того, що Кобеляцька міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету та не має рахунків в органах державного казначейства, з метою захисту прав Позивача та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі, стягнення присуджених грошових коштів слід здійснювати з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 14.05.2020 у справі № 916/1952/17.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18- рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11- рп/2012), а також Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та порядку виконання додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 20.02.2024 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024, оскільки виконання судового рішення у цій справі щодо стягнення судового збору з Кобеляцької міської ради (органу місцевого самоврядування) є неможливим, так як остання не є розпорядником бюджетних коштів та не обслуговується в Управлінні казначейства, натомість, розпорядником коштів міської ради є виконавчий комітет цієї ради. Разом з цим, зміна способу і порядку виконання додаткового рішення Господарського суду Полтавської області та постанови Східного апеляційного господарського суду не змінює останнє по суті.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» про зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 11924 від 10.09.2024) задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 917/364/23 наступним чином:

Стягнути з Кобеляцької міської ради (39200, Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Кобеляки, вул. Касьяна, буд. 29, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Урожай» (39215, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Мідянівка, ) 6 039,00 грн (шість тисяч тридцять дев`ять 00 коп.) судового збору та 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч 00 коп.) витрат на правничу допомогу шляхом стягнення відповідних коштів за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцької міської ради з відкритих у Казначействі рахунків Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, 29, м. Кобеляки, Полтавський р-н, Полтавська обл., 39200; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Дмитро СІРОШ