СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Харків Справа № 905/391/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Семенові О.Є.

за участю:

позивача - Прохоров Є.І., довіреність від 02.10.2023 року;

відповідача - адвокат Отцевич Є.Ю., свідоцтво №4877 від 30.08.2017 року, довіреність від 19.03.2024 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України (вх. №1662Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі № 905/391/24, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Курило Г.Є.), повний текст якого складено 25.06.2024 року

за позовом Антимонопольного комітету України, м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів, м.Слов`янськ

про стягнення 10943000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі №905/391/24 у задоволенні позовних вимог Антимонопольного комітету України до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів про стягнення пені у розмірі 10943000,00 грн. відмовлено.

Антимонопольний комітет України з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 943 000, 00 грн. та зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код Документ сформований в системі "Електронний суд" 05.07.2024 8 класифікації доходів бюджету: 21081100.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням № 725-р, закінчився 01.04.2022 року, а факт прийняття Антимонопольним комітетом України рішення від 01.02.2024 року № 16-р про розстрочення сплати штрафу не передбачає зміну строку, визначеного законом.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 року у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18.

Відповідач зобов`язаний був сплатити штраф у визначений законодавством строк, а саме до 01.04.2022 року включно, але не виконав вимоги законодавства та не сплатив штраф відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що свідчить про обґрунтованість заявлених Антимонопольним комітетом України позовних вимог про стягнення пені зважаючи на її обов`язковий характер.

Суд першої інстанції безпідставно враховував висновки Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі № 914/3050/14, оскільки вони сформовані не в подібних правовідносинах, враховуючи різні фактичні обставини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 року апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі №905/391/24 залишено без руху; останнє зобов`язано

усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

29.07.2024 року на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№9930), з доказами сплати судового збору, на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2024 року, в якій останнім вказано на те, що за подання позовної заяви у справі № 905/391/24 позивачем до суду першої інстанції в електронній формі через систему "Електронний суд", судовий збір становив: - 10 943 000 грн. (загальна сума заборгованості) х 1,5% (розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру) х 0,8 (понижуючий коефіцієнт від відповідного розміру ставки судового збору) = 131 316 грн. (розмір ставки судового збору при поданні до суду документів в електронній формі, сплаченого платіжною інструкцією від 04.03.2024 року № 261), а тому апелянтом відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги був застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору та сплачений судовий збір у розмірі 157 579,20 грн. відповідно до розрахунку: - 131 316 грн. (розмір ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі) х 150 % (ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду) = 196 974 грн. (розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги в паперовій формі), просив визнати недоліки апеляційної скарги Антимонопольного комітету України усунутими та відкрити апеляційне провадження у справі № 905/391/24.

29.07.2024 року на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№9993), з доказами сплати судового збору, на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2024 року, в якій останній просив поновити строк на подання заяви про усунення недоліків, в обґрунтування чого вказано на те, що заява про усунення недоліків апеляційної скарги була подана через систему "Електронний суд" 12.07.2024 року, тобто у строк встановлений судом апеляційної інстанції в ухвалі від 09.07.2024 року у справі № 905/391/24, але з незрозумілих технічних причин, пов`язаних з системою "Електронний суд", не була доставлена до суду апеляційної інстанції, причиною не доставлення заяви до суду апеляційної інстанції зазначено "Помилка відправлення"; апелянтом були здійснені всі необхідні заходи для своєчасного подання до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" заяви, а не доставлення до суду заяви є причиною, яка не залежала від апелянта, а є технічна причина пов`язана з роботою систему "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2024 року, зокрема, продовжено апелянту - Антимонопольному комітету України процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 року у справі №905/391/24 щодо сплати судового збору у сумі 39 394, 80 грн., протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали; вчинено інші процесуальні дії.

Продовжуючи апелянту процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 року у справі №905/391/24 щодо сплати судового збору у сумі 39 394, 80 грн., колегія суддів виходила з такого.

Заявником на виконання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги надано докази сплати судового збору лише в розмірі 157 579,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцію №837 від 26.06.2024 року.

В заяві про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№9930), заявником наведено власний розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у справі, виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви із застосуванням понижуючого коефіцієнта, а саме: судовий збір становив: - 10 943 000 грн.(загальна сума заборгованості) х 1,5% (розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру) х 0,8 (понижуючий коефіцієнт від відповідного розміру ставки судового збору) = 131 316 грн. (розмір ставки судового збору при поданні до суду документів в електронній формі, сплаченого платіжною інструкцією від 04.03.2024 року № 261); як зазначає апелянт, ним був відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору та сплачений судовий збір у розмірі 157 579,20 грн. відповідно до розрахунку: - 131 316 грн. (розмір ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі) х 150 % (ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду) = 196 974 грн. (розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги в паперовій формі).

Нормою Закону України "Про судовий збір" (частина 3 статті 4) заявникам надано пільги щодо сплати судового збору у разі подання документів в електронній формі, однак сума, визначена із застосуванням понижуючого коефіцієнту (у разі подання позову до суду першої інстанції в електронній формі), не є ставкою, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (у розумінні наведених приписів Закону України "Про судовий збір").

Тому, вихідний розмір судового збору за подання апеляційної скарги (до якого слід застосовувати коефіцієнт 0,8 у разі подання скарги в електронній формі) має визначатися саме як 150 відсотків від суми, що становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 року у справі № 916/228/22, а також з огляду на обставини подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду апеляційної інстанції за позовною вимогою майнового характеру (10 943 000, 00 грн.*1,5%*150%*0,8) становить 196 974, 00 грн.

До матеріалів справи апелянтом додано платіжну інструкцію №837 від 26.06.2024 року про сплату останнім судового збору у сумі 157 579,20 грн., отже, недоплата становить 39 394, 80 грн., втім, апелянтом не надано доказів сплати судового збору у розмірі 39 394, 80 грн.

06.08.2024 року на адресу суду від апелянта надійшла заява (вх.№10320), на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2024 року, яку разом з додатками, долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі № 905/391/24; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "09" жовтня 2024 року о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи №905/391/24.

12.08.2024 року на адресу суду від представника Антимонопольного комітету України - Прохорова Є.І. надійшла заява (вх.№10505) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку долучено до матеріалів справи, в якій останній просив надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 09.10.2024 року о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку EasyCon.

12.08.2024 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів адвоката Отцевич Є.Ю. надійшла заява (вх.№10556) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку долучено до матеріалів справи, в якій останній просив надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 09.10.2024 року о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку EasyCon.

Листом Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 року повідомлено ТОВ Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів, що у відповідності до Витягу із табелю обліку використання робочого часу суддів Східного апеляційного господарського суду, суддя-доповідач Терещенко О.І. перебуває у відпустці по 26.08.2024 року включно; керуючись п. 5.4 Рішення зборів суддів №3 від 15.02.2019 року, заява буде передана судді-доповідачу після виходу з відпустки.

12.08.2024 року на адресу суду з господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи (вх.№ 10580).

13.08.2024 року на адресу суду від ТОВ Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10602), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що рішенням №16-р про розстрочення сплати штрафу Антимонопольним комітетом України був змінений граничний строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням №725-р, з 01.04.2022 року на 29.02.2024 року (в частині сплати 1 043 000 грн.), на 31.03.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 30.04.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 31.05.2024 року (в частині сплати 4 900 000 грн.), на 30.06.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 31.07.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 31.08.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 30.09.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 31.10.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 30.11.2024 року (в частині сплати 900 000 грн.), на 31.12.2024 (в частині сплати 900 000 грн.) та на 31.01.2025 року (в частині сплати 900 000 грн.) відповідно; в даному випадку непереборні обставини, які послугували підставою для розстрочення сплати штрафу, накладеного рішенням №725-р, виникли до моменту закінчення строку для добровільної сплати штрафу (01.04.2022 року), а відтак були обґрунтовано взяті до уваги при прийнятті рішення №16-р та призвели до перенесення строку для добровільної сплати штрафу, незважаючи на дату прийняття такого рішення про розстрочення; оскільки Антимонопольний комітет України знайшов підстави для розстрочення сплати штрафу, то несплата такого штрафу у період до прийняття рішення про його розстрочення не може розцінюватись як неправомірна поведінка відповідача (прострочення сплати штрафу) із застосуванням до останнього додаткових заходів відповідальності у вигляді сплати пені; враховуючи триваючу широкомасштабну збройну агресію проти України, місцезнаходження відповідача в зоні бойових дій, не здійснення останнім виробничої діяльності з 01.03.2022 року та неможливість подальшого провадження діяльності з випуску продукції (ізоляторів та інших виробів), у зв`язку із суттєвими пошкодженнями виробничих потужностей заводу, неможливістю використання власних активів, а також зважаючи на те, що відновлення роботи підприємства стане можливим лише після покращення безпекової ситуації у регіоні та усунення наслідків його руйнації шляхом проведення комплексних ремонтно-відновлювальних робіт, є наявні виключні та достатні підстави для звільнення відповідача від сплати пені за несвоєчасне виконання рішення №725-р про накладення штрафу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 року, зокрема, задоволено заяви представника Антимонопольного комітету України - Прохорова Є.І. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів адвоката Отцевич Є.Ю. ; судове засідання у справі, призначене на "09" жовтня 2024 року о 10:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132, ухвалено провести за участю представника Антимонопольного комітету України - Прохорова Є.І. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів адвоката Отцевич Є.Ю. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представників; вчинено інші процесуальні дії.

У судовому засіданні 09.10.2024 року представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити; представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у cправі №911/1808/21, де, зокрема, вказано, що порядок використання для обміну документами електронної пошти встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в якому зазначено, що порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Ухвали суду апеляційної інстанції від 09.08.2024 року та від 27.08.2024 року надіслано Антимонопольному комітету України та ТОВ Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду апеляційної інстанції від 09.08.2024 року та від 27.08.2024 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до рішення позивача, Антимонопольного комітету України Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №725-р від 29.12.2021 року (далі рішення №725-р) зокрема на відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів, м.Слов`янськ за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю, було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10943000,00 грн., який підлягав сплаті у двомісячний строк з дня одержання відповідачем рішення.

Рішення №725-р було направлено відповідачу супровідним листом №145-26.13/07-320 від 13.01.2022 року.

Як свідчать матеріали справи, рішення Антимонопольного комітету України №725-р про накладення штрафу відповідачем було отримане 01.02.2022 року.

Не погодившись з рішенням №725-р Антимонопольного комітету України відповідач оскаржив його до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2022 року було відкрито провадження у справі №910/2685/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 725-р Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу від 29.12.2021 в частині пунктів 1, 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 16, 17, 19, 20, 22, 23, 25, 26, 28, 29 резолютивної частини даного рішення, які стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2022 року у справі №910/2685/22 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до Антимонопольного комітету України відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 року у справі №910/2685/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів на рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2022 року у справі №910/2685/22.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 року у справі №910/2685/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2022 року у справі №910/2685/22 - без змін.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо подальшого оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів рішення Антимонопольного комітету України № 725-р.

12.12.2023 року відповідачем направлено до Антимонопольного комітету України заяву б/н про відстрочення сплати штрафу. В обґрунтування заяви про відстрочення сплати штрафу відповідач зазначив, що ТОВ Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів знаходиться в зоні активних бойових дій, з 01.03.2022 року відповідач не здійснює виробничої діяльності, не має можливість подальшого провадження діяльності з випуску продукції, у зв`язку із суттєвими пошкодженнями виробничих потужностей заводу, неможливістю використання власних активів, водночас відновлення роботи підприємства стане можливим лише після покращення безпекової ситуації у регіоні та усунення наслідків його руйнації шляхом проведення комплексних ремонтно-відновлювальних робіт.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 01.02.2024 року № 16-р (далі рішення №16-р) розстрочено сплату штрафу у розмірі 10943000,00 грн., накладеного на ТОВ ВО Слов`янський завод високовольтних ізоляторів згідно з рішенням Антимонопольного комітету України від 29.12.2021 року №725-р, щомісячно з 29.02.2024 року до 31.01.2025 року такими платежами: до 29.02.2024 року 1043000,00грн., до 31.03.2024 року 900000,00 грн., до 30.04.2024 року 900000,00 грн., до 31.05.2024 року 900000,00грн., до 30.06.2024 року 900000,00 грн., до 31.07.2024 року 900000,00 грн., до 31.08.2024 року 900000,00 грн., до 30.09.2024 року 900000,00 грн., до 31.10.2024 року 900000,00 грн., до 30.11.2024 року 900000,00 грн., до 31.12.2024 року 900000,00 грн., до 31.01.2025 року 900000,00 грн.

В матеріалах справи наявні платіжні інструкції №19 від 28.02.2024 року на суму 1043000,00грн.. та №35 від 28.03.2024 року на суму 900000,00 грн. відповідно на підтвердження виконання відповідачем рішень Антимонопольного комітету України №725-р та №16-р.

Позивачем 19.02.2024 року складено та направлено відповідачу претензію №300-20.3/02-1806е про сплату пені у розмірі 10943000,00 грн., у зв`язку з простроченням сплати штрафу у визначений законом двомісячний термін для його добровільної сплати.

У відповіді на претензію Антимонопольного комітету України №300-20.3/02-1806е від 19.02.2024 року (вих.№3-5/25 від 21.02.2024) відповідач не погоджується з вимогою про сплату пені з зазначенням відповідних обґрунтувань та заперечень.

Оскільки відповідачем добровільно розмір нарахованої пені не сплачено, Антимонопольний комітет України звернувся до господарського суду Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів з відповідним позовом, в якому останній просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 10943000,00 грн.

20.06.2024 року господарським судом Донецької області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову частково, виходив з того, що пеня є способом забезпечення сплати штрафу та стягується за кожен день його прострочення, а рішення Антимонопольного комітету України №16-р про розстрочення сплати штрафу є обов`язковим для виконання, тому рішенням Антимонопольного комітету України №16-р про розстрочення сплати штрафу встановлені нові строки для добровільної сплати штрафу, які змінюють попередній граничний строк, встановлений в рішенні Антимонопольного комітету України про стягнення штрафу №725-р, період між прийняттям рішення про накладення штрафу та рішенням про його розстрочення не може розглядатись як період прострочення сплати штрафу, у протилежному випадку надання розстрочення сплати штрафу взагалі втрачає жодний сенс, отже в даному випадку позивач неправомірно нарахував та заявив до стягнення пеню за період з 02.04.2022 року по 29.05.2022 року , з 18.11.2022 року по 05.03.2023 року, з 13.12.2023 року по 31.01.2024 року.

Колегія суддів вважає такі висновки передчасними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України, Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України Про Антимонопольний комітет України, Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України Про захист економічної конкуренції, Про захист від недобросовісної конкуренції, Про державну допомогу суб`єктам господарювання, цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Приписами ст. 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

У відповідності до п.1 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції антиконкурентні узгоджені дії є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції.

В силу положень ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.

Рішенням Антимонопольного комітету України №725-р від 29.12.2021 року, зокрема, на Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10943000,00 грн. за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.

За матеріалами справи, предметом позову у справі є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 10943000,00 грн. пені, нарахованої за період з 02.04.2022 року по 29.05.2022 року, з 18.11.2022 року по 05.03.2023 року, з 13.12.2023 року по 31.01.2024 року за прострочення відповідачем сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України №725-р.

Причиною виникнення спору між сторонами є питання щодо наявності або відсутності правових підстав для нарахування та стягнення пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України №725-р, враховуючи наявність рішення Антимонопольного комітету України №16-р про розстрочення сплати штрафу.

Частинами 3, 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції (в редакції станом на момент прийняття рішення Антимонопольного комітету України №725-р) визначено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням. Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції (в редакції станом на момент оскарження відповідачем рішення №725-р від 29.12.2021 року) заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Частиною 3 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції визначено, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 зазначеної норми порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Частиною 1 ст. 48 Закону України Про захист економічної конкуренції унормовано, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; закриття провадження у справі.

Частиною 4 наведеної норми визначено, що з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

У разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку (ч.7 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції в редакції чинній з 01.01.2024 року).

Оскільки відповідачем не сплачено штраф в добровільному порядку протягом двомісячного строку, Антимонопольний комітет України у позовній заяві визначив наступні періоди нарахування пені: з 02.04.2022 року (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу, накладеного рішенням №725-р) по 29.05.2022 року включно (день, який передував винесенню ухвали судом першої інстанції про відкриття провадження у справі №910/2685/22); з 18.11.2022 року (наступний день після прийняття у справі №910/2685/22) по 05.03.2023 року включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі №910/2685/22); з 13.12.2023 року (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №910/2685/22) по 31.01.2024 року включно (день, який передував винесенню Антимонопольним комітетом України рішення від 01.02.2024 року №16-р).

Позивачем визначено, що кількість днів прострочення сплати штрафу становить 223 дні, а з урахуванням вимог ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з простроченням сплати штрафу становить 10 943 000,00грн.

Місцевий господарський вказав на те, що рішенням Антимонопольного комітету України №16-р про розстрочення сплати штрафу встановлені нові строки для добровільної сплати штрафу, які змінюють попередній граничний строк, встановлений в рішенні Антимонопольного комітету України про стягнення штрафу №725-р, період між прийняттям рішення про накладення штрафу та рішенням про його розстрочення не може розглядатись як період прострочення сплати штрафу, у протилежному випадку надання розстрочення сплати штрафу взагалі втрачає жодний сенс, отже в даному випадку позивач неправомірно нарахував та заявив до стягнення пеню за період з 02.04.2022 року по 29.05.2022 року , з 18.11.2022 року по 05.03.2023 року, з 13.12.2023 року по 31.01.2024 року.

Разом з тим, вище вказано, що відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.01.2020 року у справі № 910/4585/19, у застосуванні приписів статті 56 Закону № 2210 (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке. Абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону № 2210 передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18, і колегія суддів не вбачає підстав для її відступлення. Виходячи з системного аналізу частин першої та четвертої статті 60 Закону № 2210, оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду має відбуватися у двомісячний строк з дня одержання такого рішення, який (строк) не може бути відновлено, тоді як порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним такого рішення, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє лише примусове виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду. Зазначений двомісячний строк є присічним, його перебіг не переривається і не зупиняється (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18).

Так, за матеріалами справи, копія рішення № 725-р була надіслана Антимонопольним комітетом України разом із супровідним листом від 13.01.2022 року № 145-26.13/07-320 та отримана відповідачем 01.02.2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 995.

Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням № 725-р, закінчився 01.04.2022 року, а факт прийняття Антимонопольним комітетом України рішення від 01.02.2024 року № 16-р про розстрочення сплати штрафу не передбачає зміну строку.

В силу вимог ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції пеня нараховується з наступного дня після закінчення добровільного строку сплати суб`єктом господарювання штрафу.

У застосуванні приписів ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 року у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був сплатити штраф у визначений законодавством строк, а саме до 01.04.2022 року включно, втім відповідач не виконав вимоги законодавства та не сплатив штраф відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, що свідчить про обґрунтованість заявлених Антимонопольним комітетом України позовних вимог про стягнення пені зважаючи на їх обов`язковий характер.

Також, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 року у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18, на які посилається апелянт, де, між іншим, зазначено, що у застосуванні приписів ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на триваючу широкомасштабну збройну агресію проти України, місцезнаходження відповідача в зоні бойових дій, не здійснення останнім виробничої діяльності з 01.03.2022 року та неможливість подальшого провадження діяльності з випуску продукції (ізоляторів та інших виробів), у зв`язку із суттєвими пошкодженнями виробничих потужностей заводу, неможливістю використання власних активів, а також зважаючи на те, що відновлення роботи підприємства стане можливим лише після покращення безпекової ситуації у регіоні та усунення наслідків його руйнації шляхом проведення комплексних ремонтно-відновлювальних робіт, а отже є наявні виключні та достатні підстави для звільнення відповідача від сплати пені за несвоєчасне виконання рішення №725-р про накладення штрафу, не приймаються, з огляду на таке.

Вище зазначено, що також підтверджується матеріалами справи, рішенням Антимонопольного комітету України від 01.02.2024 року № 16-р, з урахуванням виключних обставин, розстрочено сплату штрафу у розмірі 10 943 000 гривень, накладеного на ТОВ "ВО Слов`янський завод високовольтних ізоляторів" згідно з рішенням № 725-р, щомісячно до 31.01.2025 року, з відповідним графіком платежів.

Є слушними аргументи апелянта на те, що на сьогодні та на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення Антимонопольний комітет України не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату частини штрафу, накладеного рішенням № 725-р, за періоди: до 30.04.2024 року - 900 000 гривень; до 31.05.2024 року - 900 000 гривень; до 30.06.2024 року - 900 000 гривень, що свідчить про те, що відповідач не виконує рішення № 16-р про розстрочення сплати штрафу у визначені у рішенні строки.

Правовідносини, що склалися між сторонами у справі виникли не з актів цивільного законодавства, а в результаті порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю.

Пеня, нарахована позивачем, є видом відповідальності за несплату штрафу у строк встановлений ч.3 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Закон, на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

У даному випадку, накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами Антимонопольного комітету України, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган Антимонопольного комітету України не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.

При застосуванні приписів статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.06.2022 року у справі №917/530/21.

Таким чином, штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі Закону України Про захист економічної конкуренції та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Тобто, в даному випадку, на відміну від норм цивільного законодавства, приписами Закону України Про захист економічної конкуренції можливість зменшення розміру пені, заявленої до стягнення або звільнення від сплати пені не передбачено, оскільки такий вид нарахування пені є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, встановлений ч.3 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у позові не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

А отже, місцевий господарський суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю; стягнути з відповідача на користь позивача 10943000,00 грн. пені, розподіливши судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, ч.2 ст. 275, ст. ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2024 року у справі №905/391/24 скасувати повністю.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів (84105, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Краматорська, 79, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м.Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) пеню у розмірі 10943000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів (84105, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Краматорська, 79, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м.Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) 131 316, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 157 579,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.10.2024 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов