ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/527/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Діброви Г.І.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників учасників у справі про банкрутство:

Від ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» - адвокат Сиволобов М.М.

Від СТОВ «Агрофірма «Марківське» - адвокат Горьовий В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження

по справі №915/527/24

за заявою: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське»

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор»

про відкриття провадження у справі про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій просило суд:

1. Відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор».

2. Призначити розпорядником майна у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» - арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

3. Визнати вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» у загальному розмірі 4 376 771,20 грн.

Заява СТОВ «Агрофірма «Марківське» про відкриття провадження у справі про банкрутство обґрунтована наявністю безспірної заборгованості ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» у розмірі 4376771,20 грн, яка підтверджується рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 у справі №915/642/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, яким з ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» стягнуто на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 3278678,00 грн основного боргу, 86772,68 грн - 3 % річних, 476677,81 грн інфляційних втрат, 443699,79 грн пені та 70942,92 грн судового збору та додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2023 у справі №915/642/23 про стягнення з ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначені рішення набрали законної сили та на їх виконання судом 13.03.2024 видано відповідні накази.

Постановами Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- від 17.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн;

- від 18.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника 3278678,0 грн - основного боргу, 86772,68 грн - 3% річних, 476677,81 грн - інфляційних втрат, 443699,79 грн - пені та 70942,92 грн - судового збору.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024:

- відкрито провадження у справі № 915/527/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор»;

- визнано вимоги кредитора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» в розмірі 4 376 771,20 грн, що складається з: 3 278 678,00 грн - основного боргу, 86 772,68 грн - 3% річних, 476 677,81 грн - інфляційних втрат, 443 699,79 грн - пені, 70 942,92 грн - судового збору та 20 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу, а також витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство - 24 224,00 грн, авансування винагороди арбітражному керуючому - 72 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у справі про банкрутство - 21 000,00 грн;

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк до 170 календарних днів;

- призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора № 149 від 18.02.2013).

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що на дату проведення підготовчого засідання відсутні обставини, які відповідно до вимог абзацу 9 пункту 1-6 розділу "Перехідні та прикінцеві положення" КУзПБ виключали б можливість для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за заявою кредитора.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що заборгованість боржника перед кредитором у розмірі 4376771,20 грн, є безспірною та непогашеною, підтверджується такими, що набрали законної сили рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 та додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2023 у справі №915/642/23, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання кредиторських вимог ініціюючого кредитора в загальній сумі 4376771,20 грн та відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24.

Апелянт вказав, що абзацом 9 п. 1-6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ визначені спеціальні підстави, за наявності яких господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника. Визначені абзацом 9 п. 1-6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ підстави є самостійними та не залежать одна від одної, а саме:

1. Боржник внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони;

2. Вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України.

Апелянт вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» () є співвиконавцем державних контрактів (договорів), основний виконавець яких є ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування», які укладені з державним замовником, а саме: Міністерством оборони України (Центральне управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України) за державним контрактом (договором) 370/3/5/2/30/6 від 14.05.2024, термін дії державного контракту (договору) до 31.12.2025.

Крім того Наказом Мінстратегпром № 295-КВ від 12.06.2024 визначено ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» таким, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно- промислового комплексу.

Апелянт зазначив, що вимоги Заявника не задоволені саме внаслідок збройної агресії російської федерації та через те, що єдиний майновий комплекс товариства з 2022 року перебуває на території, на якій ведуться та велися активні бойові дії.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції:

- не враховано, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та через перебування єдиного майнового комплексу боржника на території міста Миколаїв, на якій з 26.02.2022 по 11.11.2022 велися активні бойові дії, а з 11.11.2022 року залишається територією можливих бойових дій, яка знаходиться під щоденним обстрілом російської федерації, що становить загрозу для життя та здоров`я працівників;

- не надано належної та обґрунтованої оцінки ризикам відкриття провадження у справі про банкрутство щодо особи, яке є виконавцем державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони.

Боржник дійшов висновку, що суд першої інстанції не мав законних підстав для відкриття провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор», у зв?язку з наявністю спеціальних підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор».

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 у справі №915/527/24 повністю та ухвалити нове рішення у справі № 915/527/24, яким відмовити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор».

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24.

Кредитор вказав, що апелянт не відноситься до категорії юридичних осіб на яких поширюється дія п. 1-6 Розділу Прикінцеві та перехідні положення КУПБ в частині заборони судам відкривати провадження про банкрутство, також, наявні в матеріалах справи докази, а саме: лист «Корпорації промислово-військового машинобудування» (надалі ТОВ «КПВМ») Вих. №02-09/07-24 від 09.07.2024 не підтверджує, що Товариство з ТОВ «ТД «Югелеватор» є співвиконавцем державних контрактів (договорів), основний виконавець яких є ТОВ «КПВМ», які укладені з державним замовником, а саме: Міністерством оборони України (Центральне управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України) за державним контрактом (договором) 370/3/5/2/30/ б від 14.05.2024, термін дії державного контракту (договору) до 31.12.2025.

Кредитор також вказує, що в апеляційній скарзі Апелянт зазначає про зупинення діяльності Боржника, а в протиріччя в основній справі визнає завідомо невигідні кредиторські вимоги та підтверджує, що в період, коли за словами Апелянта було «тимчасово зупинено господарську діяльність боржника» та існували невиконані зобов`язання перед кредиторами, ним же уклалась угода на 35 000 000,00 грн.

Кредитор зазначає, що апелянт акцентує увагу на знаходженні єдиного майнового комплексу на території, на якій можливі бойові дії, проте сам зазначає, що є співвиконавцем державного замовлення, хоча за його словами співробітники відсторонені від робіт, укладає договори в той час, коли по його словах господарська діяльність призупинена, все це в сукупності свідчить про спробу ввести суд та учасників процесу в оману.

Крім того, кредитор вказує, що твердження Апелянта про неналежну оцінку судом доводам Апелянта при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не відповідає дійсності, оскільки судом повно, досконально та всебічно досліджено доводи Апелянта, надано їм правову оцінку.

Керуючись викладеним вище, кредитор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» у повному обсязі, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області у справі № 915/527/24 від 01.08.2024 залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/527/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Поліщук Л.В., Діброва Г.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/527/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 по справі №915/527/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/527/24 в частині вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/527/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 27.09.2024; призначено справу №915/527/24 до розгляду на 10.10.2024 о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

10.10.2024 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» - адвокат Сиволобов М.М. та представник СТОВ «Агрофірма «Марківське» - адвокат Горьовий В.В.

Розпорядник майна ТОВ «Торговий дом «Югелеватор» арбітражний керуючий Кучак Юрія Федоровича, хоча про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2024, якою призначено справу №915/527/24 до розгляду на 10.10.2024 о 12:00, була отримана в електронному кабінеті арбітражним керуючим Кучаком Юрієм Федоровичем - 06.09.2024.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 10.10.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24 по суті, не дивлячись на відсутність розпорядника майна, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність розпорядника майна боржника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій просило суд:

1. Відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор».

2. Призначити розпорядником майна у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» - арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

3. Визнати вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марківське» у загальному розмірі 4 376 771,20 грн.

Заява СТОВ «Агрофірма «Марківське» про відкриття провадження у справі про банкрутство обґрунтована наявністю безспірної заборгованості ТОВ «ТД «Югелеватор» у розмірі 4376771,20 грн, яка підтверджується рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 у справі №915/642/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, яким з ТОВ «ТД «Югелеватор» стягнуто на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 3278678,00 грн основного боргу, 86772,68 грн - 3 % річних, 476677,81 грн інфляційних втрат, 443699,79 грн пені та 70942,92 грн судового збору та додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2023 у справі №915/642/23 про стягнення з ТОВ «ТД «Югелеватор» на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначені рішення набрали законної сили та на їх виконання судом 13.03.2024 видано відповідні накази.

Постановами Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- від 17.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн;

- від 18.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника 3278678,0 грн - основного боргу, 86772,68 грн - 3% річних, 476677,81 грн - інфляційних втрат, 443699,79 грн - пені та 70942,92 грн - судового збору.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Боржник, посилаючись на абз. 9 п. 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, зазначив, що є підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки:

- вимоги кредитора не задоволені внаслідок збройної агресії російської федерації та через те, що єдиний майновий комплекс боржника з 2022 року перебуває на території, де велися та ведуться активні бойові дії;

- згідно наказів боржника №№ 26к, 27к від 01.03.2022 було тимчасово зупинено його господарську діяльність до закінченні воєнного стану або до закінчення активних бойових дії; призупинено трудові договори колективу боржника до відновлення можливості виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану;

- боржник є співвиконавцем державних контрактів (договорів), основний виконавець яких є ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування», які укладені з державним замовником, а саме, Міністерством оборони України (Центральне управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України) за державним контрактом (договором) 370/3/5/2/30/б від 14.05.2024;

- Торгово-промислова палата України підтвердила, що боржник не може виконати своє зобов`язання по Договору перед заявником через настання форс-мажорних обставин, які не залежали від боржника відповідно до сертифікату Одеської регіональної торгово-промислової палати № 5100-23-3943 про форс-мажорні обставини щодо обов`язку (зобов`язання) поставити продукцію виробничо-технічного призначення за договором на поставку обладнання № 62 від 03.12.2021, укладеного між боржником та заявником, а також за листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022;

- процедуру банкрутства боржника ініціює засновник заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується за колабораційну діяльність (ч. 5 ст. 111-1 КК України) та розшукується Службою Безпеки України.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Згідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Частинами 1, 3 ст. 34 КУзПБ визначено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником або Національним банком України у випадках, передбачених цим Кодексом, а стосовно боржника - державного підприємства або господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, - також органом (суб`єктом), уповноваженим управляти державним майном, у письмовій формі. Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. Заява кредитора може ґрунтуватися на об`єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов`язань перед цим кредитором.

У разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду. Підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів (ч. 1, 2 ст. 35 КУзПБ).

Статтею 36 КУзПБ встановлено, що боржник до дати проведення підготовчого засідання надає до господарського суду та заявнику відзив на заяву про відкриття провадження у справі. До відзиву боржника додаються докази відправлення заявнику копії відзиву. Крім відомостей, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, у відзиві боржника зазначаються: заперечення боржника щодо вимог заявника (заявників); загальна сума заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати; відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про всі рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, електронні гаманці, відкриті у небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що належать боржнику, їх реквізити; відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею; докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності). У відзиві боржника можуть зазначатися й інші відомості, що мають значення для розгляду справи.

За умовами ч. 1-4 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 6 вказаної статті господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №922/595/23 зазначено, що завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

З матеріалів справи вбачається, що заява СТОВ «Агрофірма «Марківське» про відкриття провадження у справі про банкрутство обґрунтована наявністю безспірної заборгованості ТОВ «ТД «Югелеватор» у розмірі 4 376 771,20 грн, яка підтверджується рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 у справі №915/642/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, яким з ТОВ «ТД «Югелеватор» стягнуто на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 3 278 678,00 грн основного боргу, 86 772,68 грн - 3 % річних, 476 677,81 грн інфляційних втрат, 443 699,79 грн пені та 70 942,92 грн судового збору та додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2023 у справі №915/642/23 про стягнення з ТОВ «ТД «Югелеватор» на користь СТОВ «Агрофірма «Марківське» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначені рішення набрали законної сили та на їх виконання судом 13.03.2024 видано відповідні накази.

Постановами Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- від 17.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн;

- від 18.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 по виконанню наказу №915/642/23, виданого 13.03.2024, про стягнення з боржника на користь заявника 3 278 678,00 грн - основного боргу, 86 772,68 грн - 3% річних, 476 677,81 грн - інфляційних втрат, 443 699,79 грн - пені та 70 942,92 грн - судового збору.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Щодо тверджень боржника про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі абз. 9 п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 9 п. 1-6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ встановлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування, зокрема, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони або вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

Таким чином, в даному абзаці наведено два окремі випадки, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство:

- якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони

- вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ «ТД «Югелеватор» є: 54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1.

З наданих до суду боржником витягу про державну реєстрацію прав № 36856826 від 20.12.2012 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 386331307 від 10.07.2024 за боржником 20.12.2012 зареєстровано право власності на виробничий цех за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, який складається з: виробничого цеху літ. Д загальною площею 4620,00 кв.м, трансформаторної підстанції літ. Г, огорож та споруд № 15-17, ІІІ.

Інших доказів наявності майна у боржника до Господарського суду Миколаївської області та Південно-західного апеляційного господарського суду не було надано.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" установлено, що:

перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (абз. 2 п. 1 постанови);

у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (абз. 8 п. 1 постанови).

Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій може надавати роз`яснення з питань формування та застосування переліку; перелік оновлюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць (абз. 23-24 п. 1 постанови).

У постанові Кабінету Міністрів України № 1364 визначено критерії внесення територій до переліку, а Додатком до постанови КМУ № 1364 затверджено форму "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 Миколаївська міська територіальна громада Миколаївської області відносилася до території, на якій з 26.02.2022 по 11.11.2022 велися активні бойові дії, а з 11.11.2022 року залишається територією можливих бойових дій (з урахуванням внесених до Переліку змін).

Згідно ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Єдиний майновий комплекс - це активи, які сукупно забезпечують здатність суб`єкта господарювання здійснювати господарську діяльність або нарощувати присутність на ринку в економічно доцільні строки, зокрема рухоме майно (устаткування, інвентар, сировина, продукція тощо), нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права (ст.1 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Таким чином, факт розміщення єдиного майнового комплексу боржника у місті Миколаєві доведено матеріалами справи.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що боржник не знаходиться на тимчасово окупованій території, його нерухоме майно, як зазначає сам боржник, перебуває на території, яка з 11.11.2022 залишається територією можливих бойових дій, зазначені обставини не унеможливлюють проведення того комплексу заходів, що передбачені КУзПБ з метою відновлення платоспроможності боржника та з метою задоволення вимог кредиторів, а саме арбітражний керуючий не позбавлений можливості належним чином здійснити аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, провести інвентаризацію його майна, здійснити формування ліквідаційної маси у разі визнання боржника банкрутом, а також здійснити продаж майна банкрута з дотриманням вимог КУзПБ.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТД «Югелеватор» здатне досягнути мети, визначеної КУзПБ - задовольнити вимоги кредитора.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №920/971/23 від 07.03.2024 визначено наступне:

« 27. Виходячи з аналізу абзацу 9 пункту 16 розділу "Перехідні та прикінцеві положення" КУзПБ, Верховний Суд вважає слушними доводи Скаржників про те, що для застосування вказаної норми у період дії воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення чи скасування необхідним є встановлення факту внесення боржника до Реєстру та факту наявності діючого контракту з державними замовниками у сфері оборони. При чому обов`язок доказування наведених обставин покладено на боржника.»

Тобто для застосування даних положень, необхідне одночасне поєднання двох складових:

- внесення боржника до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів)

- боржник має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони.

На підтвердження наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі в частині доведення господарському суду, що боржник внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони, апелянт посилається на практику Верховного Суду у постанові від 07.03.2024 у справі № 920/971/23 та надає наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром) № 295-КВ від 12.06.2024 Про визначення ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» таким, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, та критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу; лист-повідомлення ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» Вих № 02-09/07-24 від 09.07.2024, адресований боржнику та Господарському суду Миколаївської області.

У вказаному листі ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» повідомляє, що боржник є співвиконавцем державних контрактів (договорів), основний виконавець ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування», які укладені з державним замовником - Міністерством оборони України (Центральне управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України) №370/3/5/2/30/б від 14.05.2024 та на боржника розповсюджується дія всіх положень стосовно підприємств, як і працюють на забезпечення потреб безпеки та оборони України.

Особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони тощо врегульовано Законом України «Про оборонні закупівлі», яким у пункті 17 статті 1 визначено державний контракт (договір) як угоду, укладену у письмовій формі державним замовником від імені держави з виконавцем відповідно до затверджених планів закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення.

Згідно з пунктом 10 статті 1 зазначеного Закону державні замовники у сфері оборони (далі - державні замовники) - це визначені Кабінетом Міністрів України центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, військові формування, утворені відповідно до законів України.

Кабінет Міністрів України у пункті 2 постанови від 03.03.2021 №363 «Питання оборонних закупівель» визначив державними замовниками у сфері оборони: Міністерство внутрішніх справ, Міністерство економіки, Міністерство оборони, Міністерство юстиції, Державну службу з надзвичайних ситуацій, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Державне космічне агентство, Адміністрацію Державної прикордонної служби, Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Управління державної охорони, Національне антикорупційне бюро, Національну гвардію, Національну поліцію, Державну спеціальну службу транспорту, Державне бюро розслідувань, Державну судову адміністрацію, Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості.

Виконавцем державного контракту (договору) з оборонних закупівель є суб`єкт господарювання незалежно від організаційно-правової форми та форми власності або іноземний суб`єкт господарювання (інша іноземна юридична особа) чи об`єднання юридичних осіб, з якими укладено державний контракт (договір) за результатами проведення закупівель, визначених цим Законом (пункт 2 статті 1 Закону України "Про оборонні закупівлі").

Водночас співвиконавцями/субпідрядниками є суб`єкти господарювання незалежно від їх форми власності, іноземні суб`єкти господарювання, які залучаються виконавцями державних контрактів (договорів) на підставі договорів, у тому числі зовнішньоекономічних договорів (контрактів), до виконання укладених із державним замовником державних контрактів (договорів) (пункт 28 статті 1 Закону України "Про оборонні закупівлі").

Відповідно до положень статті 33 вказаного Закону субпідряд як спосіб залучення співвиконавців може застосовуватися для закупівлі робіт або послуг у разі, якщо державний замовник у тендерній документації визначив можливість залучення субпідрядника або якщо учасник торгів у своїй тендерній пропозиції повідомив державного замовника про необхідність залучення субпідрядника.

У разі якщо учасник торгів у своїй тендерній пропозиції повідомив державного замовника про необхідність залучення субпідрядника, державний замовник має право вимагати від учасника визначення частки державного контракту (договору), яку він має намір передати третім особам на умовах субпідряду, пропозиції щодо кандидатур субпідрядників, а також предмета договорів субпідряду, для виконання яких вони пропонуються, та повідомлення його про будь-яку зміну кола субпідрядників протягом строку виконання державного контракту (договору). Відповідальність за невиконання або неналежне виконання договору субпідряду перед державним замовником несе виконавець державного контракту (договору)

Водночас державний замовник має право визначати в тендерній документації обов`язок переможця торгів щодо залучення до виконання державного контракту (договору) субпідрядників.

З викладеного вбачається, що залучення співвиконавців для виконання державного контракту (договору) з оборонних закупівель у розумінні Закону України "Про оборонні закупівлі" є переданням частки відповідного державного контракту (договору) співвиконавцю, кандидатура якого, обсяги та предмет такої передачі тощо погоджується з державним замовником на його вимогу. Більш того, державний виконавець може зобов`язати виконавця передати частку державного контракту (договору) третім особам як співвиконавцям.

Отже, хоча виконавець і співвиконавець державного контракту (договору) з оборонних закупівель мають неоднаковий статус і обсяг відповідальності перед державним замовником, однак кожен із них має для виконання відповідну частку державного контракту (договору). І саме належне та своєчасне виконання усіх часток державного контракту (договору) в сукупності має гарантовано забезпечити потреби безпеки і оборони задля відсічі збройної агресії та відвернення загроз національній безпеці, незалежності України, її територіальній цілісності і недоторканості тощо.

З огляду на викладене, визначена в абзаці 9 пункту 16 розділу "Перехідні та прикінцеві положення" КУзПБ конструкція "має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони" поширюється не лише на виконавців, що безпосередньо уклали державний контракт (договір) з державним замовником, але також і на співвиконавців, яким передано частку такого державного контракту (договору) у передбаченому статтею 33 Закону України "Про оборонні закупівлі" порядку.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №920/971/23 від 07.03.2024.

Колегія суддів враховує, що запровадженні вказаною нормою обмеження/заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, задіяного у виконанні державних контрактів (договорів) у сфері оборони, пов`язано з покладенням на таких суб`єктів надважливих задач, спрямованих на забезпечення потреб безпеки та оборони, які в умовах воєнного стану переважають над інтересами окремих осіб - кредиторів. Наведена норма убезпечує виконання зазначеними суб`єктами вказаних задач перед державою від наслідків, зумовлених введенням щодо них процедур банкрутства та перебуванням їх у зв`язку з цим у особливому правовому режимі.

Однак поширення вказаних обмежень лише на тих виконавців, які безпосередньо уклали контракт з державним замовником, не гарантує належного, своєчасного та безперервного виконання ними своїх зобов`язань, які нерозривно пов`язані з виконанням співвиконавцями, переданих їм часток державного контракту (договору), якщо б таким співвиконавцям (субпідрядникам) не була надана законна можливість тимчасово уникнути процедури банкрутства.

Покладення на виконавця відповідальності перед державним замовником, зокрема за порушення договору субпідряду, не у всіх випадках здатне компенсувати ту шкоду, яка може бути завдана Державі Україна, її територіальній цілісності тощо в разі неналежного чи несвоєчасного забезпечення потреб безпеки і оборони, невиконання планів закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що вказуючи на необхідність такої складової як наявність діючого контракту з державним замовником у сфері оборони, законодавець не обмежив статус, в якому відповідний суб`єкт господарювання залучений до виконання такого контракту - виконавець або ж співвиконавець.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, боржником не надано належних доказів, що підтверджують укладання між ним та ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» відповідних договорів, як і не подано доказів того, що відповідні договори були укладені між ТОВ «Корпорація промислово-військового машинобудування» та державним замовником у сфері оборони.

Більше того, боржник не надав жодних доказів того, що його було внесено до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів).

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апелянт не надав жодних доказів внесення його до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів), а надані ним докази на підтвердження того, що у нього наявний діючий контракт з державним замовником у сфері оборони, не є належними.

Дані обставини свідчать про відсутність підстав для застосування до боржника положень абзацу 9 пункту 16 розділу "Перехідні та прикінцеві положення" КУзПБ.

Безпідставним також є посилання апелянта на те, що невиконання зобов`язань з поставки товару за договором на поставку обладнання № 62 від 03.12.2021 виникло внаслідок дії форс-мажорних обставин - військової агресії російської федерації проти України та веденням активних бойових дій на території Миколаївської міської територіальної громади.

Апелянт посилався на те, що вказані обставини підтверджуються сертифікатом Одеської регіональної торгово-промислової палати за №5100-23-3943 від 19.09.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

В той же час, оцінка даним обставинам вже була надана Господарським судом Миколаївської області та результати викладені в рішенні від 04.10.2023, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №915/642/23.

Так, в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 у справі №915/642/23 зазначено, що:

«В силу вимог ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно із ст.141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

При цьому, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 14.02.2023 року у справі №903/338/22, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору.

Судом взято до уваги, що згідно пунктів 7.1, 7.2 спірного договору, сторони погодились, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили, які не залежать від волі сторін), зокрема, але не виключно: стихійні лиха, пожежа, вибух, повінь, землетрус, епідемія, війна, воєнні дії (незалежно від факту оголошення війни), збройне вторгнення іноземних військ інші міжнародні санкції, валютні обмеження, повстання, путч, переворот, військове правління або узурпація влади, протиправні дії (бездіяльність) органів місцевої влади та місцевого самоврядування, окупація, громадські заворушення, страйки, природні або штучні катастрофи, зміна виробником (вітчизняним та/або іноземним) оцинкованого металу, приводів циліндрично-конічних/циліндричних мотор-редукторів, інших комплектуючих/ складових частин товару, термінів поставки, ембарго, скасування, зміна або введення будь-якого акту законодавства, за умови, що такі скасування, зміна або введення несприятливим чином вплинуть на реалізацію даного договору тощо, сторони звільняються від виконання cвoїx зобов`язань на час дії вказаних обставин. У випадку, якщо дія вказаних обставин триває більше шести місяців, то кожна iз сторін має право на розірвання договору i не несе відповідальності за таке розірвання при умові, що вона повідомить про це іншій стopoні не пізніше ніж за 30 днів до розірвання. Термін виконання зобов`язань за даним договором продовжується на строк дії обставин i їx наслідків.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він об`єктивно не міг здійснювати свою господарську діяльність у зв`язку з військовою агресії Російської Федерації проти України та веденням активних бойових дій на території Миколаївської міської територіальної громади, а саме, що такі обставини мали вплив на виробничі потужності відповідача за їх місцезнаходженням (на території підприємства відповідача знаходились військові країни агресора, або така територія підпадала під ракетні (артилерійські) обстріли військових країни агресора, тощо).

Наданий відповідачем сертифікат Одеської регіональної торгово-промислової палати за №5100-23-3943 від 19.09.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) разом з долученими до такого сертифікату документами, які складенні виключно самим відповідачем, не спростовують вказаних обставин.

До того ж, судом враховано, що за таким сертифікатом відповідач звернувся до Одеської регіональної торгово-промислової палати лише 18.08.2023, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що він до 06.06.2022 звертався до позивача з відповідним зверненням щодо настання форс-мажорних обставин, які унеможливлювали виконання ним зобов`язань за спірним договором щодо поставки товару, та після 06.06.2022 - щодо повернення попередньої оплати, з долученням до таких звернень підтверджуючих документів.

До того ж, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, які перешкоджали позивачу здійснити повернення відповідачу після 06.06.2022 суми здійсненної останнім по спірному договору попередньої оплати.

За такого, наведенні вище аргументи відповідача про наявність форс-мажорних обставин є безпідставними та такими, що не приймаються судом до уваги».

Посилання боржника про те, що процедуру банкрутства боржника ініціює засновник заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується за колабораційну діяльність (ч. 5 ст. 111-1 КК України) та розшукується Службою Безпеки України, спростовується поданою кредитором до суду копією паспорта одного із засновників заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 .

Тобто, є дві різні фізичні особи, які мають повне співпадіння щодо прізвища, ім`я та по-батькові, але дата та рік народження не співпадають. ОСОБА_1 , який є засновником боржника, не притягується до кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність на дату проведення підготовчого засідання обставин, які відповідно до вимог абзацу 9 пункту 1-6 розділу «Перехідні та прикінцеві положення» КУзПБ виключали б можливість для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за заявою кредитора.

Таким чином, беручи до уваги те, що заборгованість боржника перед кредитором у розмірі 4376771,20 грн, що складається з 3278678,00 грн - основного боргу, 86772,68 грн - 3% річних, 476677,81 грн - інфляційних втрат, 443699,79 грн - пені, 70942,92 грн - судового збору та 20000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу є безспірною та непогашеною, підтверджується такими, що набрали законної сили рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 та додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2023 у справі №915/642/23, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання кредиторських вимог ініціюючого кредитора в загальній сумі 4376771,20 грн та відкриття провадження у справі про банкрутство.

Крім того, колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що боржник надав належні та допустимі докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку зі звернення з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у сумі 21 000,00 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Відповідно до частини 8 статті 39 КУзПБ, в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається про: відкриття провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном; призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати; вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати одного місяця та 20 днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше 70 календарних днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

Пунктом 2-1 Прикінцевих та Перехідних положень КУзПБ встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

Заява СТОВ "Агрофірма "Марківське" про відкриття провадження у справі про банкрутство містить пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 149 від 18.02.2013) для виконання повноважень розпорядника майна та заяву зазначеного арбітражного керуючого про згоду на участь у справі про банкрутство ТОВ "ТД "Югелеватор".

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми діючого законодавства та дослідивши подані документи, господарський суд дійшов вірного висновку про відповідність кандидатури арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. вимогам КУзПБ та про призначення розпорядником майна ТОВ "ТД "Югелеватор" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 149 від 18.02.2013).

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Югелеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 про відкриття провадження по справі №915/527/24 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Повний текст постанови складено та підписано 15.10.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

Г.І. Діброва