ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024м. ДніпроСправа № 904/4039/24

За позовом Комунального підприємства "Міське управління справами" Дніпровської міської ради

до Комунального підприємства "Муніципальний землевпорядний офіс" Дніпровської міської ради

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 224 192,16 грн., мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору № 499-ДРА/21 від 15.12.2021 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста.

14.10.2024 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що КП "Муніципальний землевпорядний офіс" Дніпровської міської ради визнає в повному обсязі позовні вимоги.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Судом досліджено надані до матеріалів справи докази.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2021 Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (Орендодавець) та КП "Комзем" Дніпровської міської ради ( в подальшому змінено на КП "Муніципальний землевпорядний офіс" Дніпровської міської ради") (Орендар) уклали Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (далі Договір), який погоджено з Балансоутримувачем - КП "Міське управління справами" Дніпровської міської ради, за розд. 1 якого з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлові приміщення, (далі об`єкт оренди), загальною площею 138,2 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 42, поз. 119- 127 будівлі А-1, на першому поверсі 2 поверхової будівлі, вартість якого згідно з балансовою довідкою від 31.10.2021 становить 2 660 231,36 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі КП "Міське управління справами" Дніпровської міської ради (далі Балансоутримувач).

Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору розмір орендної плати (відповідно до протоколу електронного аукціону № LLE 001-UA-794) становить 26 602,31 гривень без ПДВ, грудень місяць 2021 рік.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується Орендарем на рахунок Балансоутримувача.

У платіжному дорученні обов`язково зазначити номер Договору оренди, дату укладання та назву Орендаря.

Згідно з п. 3.2. Договору за користування об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 70 % від загальної суми орендної плати у розмірі 18 621,62 грн. до загального фонду міського бюджету;

- 30 % від загальної суми орендної плати у розмірі 7 980,69 грн. на рахунок Балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності Орендаря.

Орендна плата сплачується Орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно (абз. 1, 2 п. 3.4. Договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з умовами цього Договору та чинним законодавством України (п. 9.1. Договору).

Цей Договір діє з 15 грудня 2021 р. до 14 грудня 2026 р. включно (п. 10.1. Договору).

15.12.2021 Орендодавець, Орендар та Балансоутримувач підписали Акт приймання-передачі об`єкта оренди нежитлові приміщення, загальною площею 138,2 кв.м, що знаходяться на балансі КП "Міське управління справами" ДМР, за адресою: вул. Князя Ярослава Мудрого, 42, поз. 119-127 будівлі А-1.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок на оплату № 697 від 30.04.2024 на суму 538 061,18 грн. (313 869,02 грн. 70 % до бюджету, 224 192,16 грн. 30 % Балансоутримувачу) за період березень грудень 2022, січень квітень 2024.

30.04.2024 Орендодавець, Орендар та Балансоутримувач підписали Акт повернення об`єкта оренди, відповідно до якого Балансоутримувач прийняв, а Орендар передав об`єкт оренди нерухоме майно нежитлове приміщення, загальною площею 138,2 кв. м, розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 42 поз. 119-127 будівлі А-1 у комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам Договору оренди від 15.12.2021 № 499-ДРА/21.

Орендодавець, Балансоутримувач і Орендар погодилися, що станом на 30.04.2024 за Орендарем існує заборгованість:

- Балансоутримувачу з орендної плати у розмірі 224 192,16 грн. та пені у розмірі ___ грн.;

- До загального фонду бюджету Дніпровської міської територіальної громади з орендної плати у розмірі 316 998,12 грн. та пені у розмірі ___ грн. (п. 2 Акту).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у справі є факт надання Відповідачеві спірного об`єкту в оренду, обґрунтованість нарахування стягуваної суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

01.02.2020 введено в дію нову редакцію Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч. 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов визнав, про що зазначив у відзиві на позов, підписаний керівником підприємства.

У суду відсутні підстави сумніватися в добровільному визнанні Відповідачем позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву, який по суті є заявою про визнання позову підписано керівником Відповідача Бутко Д.О., дослідивши виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та додані до матеріалів справи докази, судом встановлено, що обмежень у ОСОБА_1 , як керівника підприємства немає.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, Акт приймання-передачі об`єкта оренди, Акт повернення об`єкта оренди,), беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів відсутності боргу, а визнання позову Відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовна вимога про стягнення за зазначений у позові період 224 192,16 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, враховуючи, що визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути Позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решти витрат зі сплати судового збору, покладається на Відповідача, згідно зі ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, 14.10.2024 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги.

З огляду на те, що відзив на позовну заяву Відповідач подав на стадії підготовчого провадження, суд вважає за необхідне, повернути Позивачеві з держаного бюджету 50% судового збору 1 845,15 грн., а решту судового збору, згідно зі ст. 129 ГПК України покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Муніципальний землевпорядний офіс" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, код 33769177) на користь Комунального підприємства "Міське управління справами" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, код 34315660) 224 192,16 грн. боргу, 1 845,15 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Повернути Комунальному підприємству "Міське управління справами" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, код 34315660) 1 845,15 грн. судового збору з Державного бюджету України, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією № 7913103 від 12.09.2024, про що видати ухвалу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков