ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.10.2024р. Справа №905/830/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д; )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. заборгованість за кредитом, 5600,00 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, -

без повідомлення (виклику) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. заборгованість за кредитом, 5600,00 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 04.06.2021 в частині своєчасного та в повному обсязі повернення кредиту та відсотків у вигляді щомісячної комісії.

Ухвалою від 24.06.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі №905/830/24, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що 20.03.2024 ним було припинено підприємницьку діяльність, у зв`язку з чим, на його думку, даний позов не підсудний Господарському суду Донецької області. Крім того, відповідач наполягав на тому, що порушення строку повернення кредиту зумовлено зупиненням господарської діяльності, руйнуванням приміщення внаслідок бойових дій на території м. Волноваха, що підтверджується введенням воєнного стану, а отже є наслідком форс-мажорних обставин, тому вважає нарахування відсотків та вимогу про сплату заборгованості неправомірною, оскільки під час дії воєнного стану є звільненим від обов`язку сплати відсотків згідно приписів чинного законодавства. Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що всі документи за кредитним договором, а також платіжні документи, чеки по сплаті кредитних нарахувань у нього не збереглися, адже знаходились за місцем розташування об`єкту підприємницької діяльності у м. Волноваха Донецької області та були втрачені, у зв`язку з чим він не має можливості ані погодитися, ані спростувати нараховані позивачем заборгованість за кредитом та заборгованість по відсоткам. Крім того, на думку відповідача матеріали справи не містять в собі первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують розмір заборгованості відповідача за відсотками за кредитним договором, в межах узгодженого сторонами строку кредитування, та не є належними та допустимими доказами наявності відповідної заборгованості. Також, на думку відповідача, посилання позивача на Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору та не можна на нього посилатись, так само як і використовувати в якості доказів додані до позовної заяви копії документів, що є неналежним доказом. Більш того, на думку відповідача у позовній заяві в

29.08.2024 від представника позивача надійшли письмові пояснення на відзив, в яких останній наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як вбачається зі змісту вказаних пояснень, позивач наполягає на тому, що звертаючись до господарського суду він обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, як таких що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Також представник позивача наголошує на тому, що банком нараховані проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України, а не ст. 625 ЦК України, що передбачено умовами Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» яка 04.06.2021 підписана відповідачем із використанням електронного цифрового підпису, та в ній погоджено всі істотні умови кредитного договору щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

Щодо посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують розмір заборгованості відповідача за відсотками за кредитним договором, то позивач вважає його безпідставним з огляду на те, що на виконання вимог ухвали Господарського суду Донецької області від 10.06.2024 позивачем були надані суду засвідчені у встановленому законом порядку копії виписок по рахунках 8769, 0912, 1198, 8684, 6660, 0571, 5716, які є первинними документами бухгалтерського обліку, які відповідно до ст.ст.1,9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують надання кредитних коштів та наявність спірної заборгованості (кредит, відсотки).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

На думку суду, враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Крім того слід зазначити, що Господарський суд Донецької області знаходиться на території Харківської територіальної громади, яка з першого дня військової агресії перебуває під постійними ворожими обстрілами, які становлять загрозу життю та здоров`ю всіх учасників судового процесу. Окрім того, ворогом неодноразово вчинялися дії, спрямовані на руйнування об`єктів критичної інфраструктури регіону, що, зокрема, спричиняло тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету.

Такі обставини істотно уповільнили роботу суду, як щодо організаційно-технічного забезпечення судового процесу, так і щодо безпосереднього розгляду справи.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної справи був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

04.06.2021 фізичною особою підприємцем Васильченко Дмитром Андрійовичем (далі - клієнт, відповідач) за допомогою електронного цифрового підпису підписано та подано до АТ КБ «Приватбанк» (далі - банк, позивач) заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», якою він приєднався до розділу « 1.1 Загальні положення» та підрозділу « 3.2.8 Умови та правила надання послуги «КУБ»» Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що розміщені на сайті АТ КБ «Приватбанк» pb.ua на дату укладення договору. Ця заява та умови разом складають кредитний договір між банком та клієнтом.

У розділі 1 заяви визначені істотні умови кредитного договору. Зокрема, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни (п.1.1 заяви).

Відповідно до п. 1.2 заяви розмір кредиту становить 100 000 (сто тисяч) грн.

Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів (п.1.3 заяви).

У період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом - 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% в місяць від суми простроченої заборгованості (п.п.1.4, 1.5. заяви).

Згідно п. 1.6 Заяви погоджено наступний порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, - клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (додаток 1 до цієї заяви) є невід`ємною частиною договору (п.1.6 заяви).

У пункті 1.7 Заяви сторони узгодили, що в разі:

- порушення строку повернення кредиту, визначеного в п.1.3. заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку;

- настання обставин, передбачених п.3.2.8.3.1.3. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку,

- настання обставин, передбачених п.3.2.8.6.2., п.3.2.8.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4 % в місяць від простроченої суми заборгованості.

У розділі 2 заяви викладено Умови та правила надання кредиту «Кредит КУБ» (підрозд. 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг). За змістом п. 3.2.8.1 цих Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий «Кредит КУБ» (далі - послуга) для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до умов та правил надання послуги «КУБ», а також системі Приват24.

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2.8.2. Умов розмір кредиту, який може бути наданий в рамках послуги, складає від 50 000 до 1 000 000 грн.

Згідно п. 3.2.8.3 Умов надання кредитів у рамках послуги здійснюється на умовах:

- повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві;

- строк користування кредитом зазначено у заяві про приєднання. Максимальний строк користування кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів;

- клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

- за користування послугою клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно п.3.2.8.6.2.).

- у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами.

Відповідно до п. 3.2.8.3.4 Умов сторони узгодили, що в разі:

- порушення строку повернення кредиту, визначеного в п.1.3. заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку;

- настання обставин, передбачених п.3.2.8.3.1.4. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку,

- настання обставин, передбачених п.3.2.8.6.2., п.3.2.8.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4 % в місяць від простроченої суми заборгованості (пп.3.2.8.3.1, 3.2.8.3.1.2, 3.2.8.3.1.4, 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.3., 3.2.8.3.4 п. 3.2.8.3 Умов).

У розділі 3.2.8.4. та 3.2.8.5. Умов визначені права та обов`язки сторін. Зокрема, банк зобов`язується надати клієнту кредит за умови погодження можливості надання кредиту у відповідності до внутрішньобанківських методик оцінки фінансового стану та методик оцінки ризиків з подальшим перерахуванням коштів відповідно до заяви на поточний рахунок клієнта або шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства продавця за товари та послуги (п. 3.2.8.4.1 Умов).

Клієнт зобов`язується оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п.3.2.8.3.2, повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором у терміни і в сумах, як встановлено в п.п.3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку, сплатити банку проценти згідно з п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2 (п.п. 3.2.8.5.2, 3.2.8.5.3, 3.2.8.5.5 Умов).

Клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, а також з усіх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу щодо послуги, сума неоплаченого платежу виноситься на прострочення до моменту погашення (п.3.2.8.5.6 Умов).

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно п.п.3.2.8.1, 3.2.8.3 цього договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2 (п.3.2.8.9.1 Умов).

Відповідно до п. 3.2.8.9.2 Умов нарахування процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на початковий розмір кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується).

Згідно п. 3.2.8.9.3 Умов сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві (п.3.2.8.3.1).

Відповідно до п. 3.2.8.9.6 Умов зобов`язання за цим договором виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п.3.2.8.5.14 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 3.2.8.10 цього договору, далі - процентів згідно з п.3.2.8.3.4 цього договору, далі - прострочених процентів згідно з п. 3.2.8.3.3 цього договору, далі - простроченого кредиту, далі - процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим договором проводиться не пізніше дати, зазначеної в п.3.2.8.9.3 цього договору. У разі несплати процентів у відповідні дати сплати, визначені в цьому договорі, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат Банк згідно з п.п. 3.2.8.5.14 цього договору за згодою сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

Розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в заяві, кожного місяця, на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту (п.3.2.8.9.7 Умов).

Договір є чинним з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання. Строк дії договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання сторонами зобов`язань за договором (п.3.2.8.11 Умов).

У розділі «Тарифи» Умов, зокрема, встановлено, що щомісячні проценти за користування кредитом «КУБ» становлять перші 6 місяців - 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,4% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту), проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором - 4% в місяць від суми простроченої заборгованості.

Додатком №1 до заяви приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» б/н від 04.06.2021 є «Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом», в якому, зокрема, погоджено строк повернення кредиту та сплати відсотків, їх щомісячні розміри.

Згідно долученого до позовної заяви Протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вбачається, що Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 04.06.2021 з додатками до неї підписана представниками вказаних сторін, вірність вказаних підписів підтверджено Акредитованим центром сертифікації ключів АТ КБ ПРИВАТБАНК (АЦСК АТ КБ ПРИВАТБАНК).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання в частині надання кредитних коштів відповідачу в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку відповідача та останнім не заперечується.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором б/н від 04.06.2021, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. - заборгованість за кредитом, 5600,00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Васильченко Д.А. припинено за його рішенням 20.03.2023.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з ч.8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПКУ спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Одночасно ВП ВС наголосила, що в разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її обов`язок укласти обов`язковий до укладення договір не припиняється, а залишається за нею як за фізичною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/1083/18 роз`яснила, що з 15 грудня 2017 року господарський суд не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи підприємця, яка є однією зі сторін у справі (згідно з п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПКУ у редакції Закону №2147).

Разом з цим, згідно з згідно з п.6 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Тобто, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Отже, даний спір належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання за ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною (п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції станом на дату підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ») оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно з ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Виходячи із зазначених положень наданий позивачем кредитний договір, складений та підписаний сторонами в електронній формі, є належним та допустимим доказом в підтвердження виникнення між сторонами взаємних прав та обов`язків.

На підставі цього договору 04.06.2021 відповідачу видано кредит у розмірі 100 000,00 грн, який він зобов`язався повернути позивачу протягом 12 місяців (до 04.06.2022) із щомісячною сплатою кредиту рівними частинами та відсотків у розмірі 1,6% від початкового розміру кредиту - з 1-го по 6-ий місяць та 1,4% від початкового розміру кредиту - з 7-го по 12-ий місяць.

Відповідно до ст.1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок та зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України Про Національний банк України, Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних операцій.

Виходячи із зазначеного, виписки по рахунках відповідача є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості.

З наданих виписок вбачається, що заборгованість за кредитом частково погашена, а залишок по тілу кредиту складає 33 233,36грн.

Відповідно до пункту 1.3 Заяви про приєднання строк кредиту складає 12 місяців з дати видачі коштів клієнту, отже приймаючи до уваги вищевказані умови договору строк виконання відповідачем свого обов`язку з повернення отриманих кредитних коштів є таким що настав.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків у вигляді щомісячної комісії як у встановлений договором строк, так і в подальшому, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 33 233,36 грн. та за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 5600,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками. При цьому, жодних доказів, що спростовують її наявність, відповідачем до суду не надано.

Невиконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як порушення згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем кредитних коштів та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредиту підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення всієї суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Щодо доводів відповідача

Суд відхиляє доводи відповідача щодо безпідставності посилання позивача на Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, оскільки в укладеному договорі сторони погодили, що відповідач приєднується до умов договору, які розміщенні на сайті АТ КБ «Приватбанк» на дату укладення Договору. Отже до матеріалів справи надана редакція договору, яка діяла на час його укладання 04.06.2021.

Крім того зі змісту наявної в матеріалах справи заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 04.06.2021 (а.с.8-11) вбачається, що сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки, а також графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом.

Щодо посилання відповідача про наявність форс-мажорних обставин, що стали причиною невиконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 04.06.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З урахуванням викладеного суд звертає увагу відповідача на те, що наявність форс-мажорних обставин (військові дії, окупація) є підставою лише для не застосування заходів відповідальності (сплата неустойки: пені та штрафів), але не є підставою для звільнення від виконання основного зобов`язання: повернення кредиту та сплати процентів.

Згідно з частиною 2 статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Отже, визначення форс-мажору передбачає, що сам по собі воєнний стан не може бути автоматично форс-мажором, для визнання його таким обов`язково, щоб він безпосередньо спричинив неможливість виконати те чи інше договірне зобов`язання.

Господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку - військова агресія проти України) повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Згідно приписів ст.14 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. При цьому закон звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Торгово-промислова палата України ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин. З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст., ст. 14, 14 № Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

Більш того, 13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, абстрактний та загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією РФ проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Щодо посилання відповідача на повне знесення російською владою його об`єкту нерухомого майна в якому від здійснював господарську діяльність та знищення товарних залишків, які знаходились в магазині, то суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до російської федерації про стягнення нанесених збитків.

Суд також зазначає, що всі громадяни, підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі та зазнають негативний вплив воєнних дій та введення на території України режиму воєнного стану, тому позивач у справі (АТ КБ ПРИВАТБАНК) також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на отримання коштів за кредитним договором б/н від 04.06.2021.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Наведене зумовлює висновок, що настання надзвичайних і невідворотних обставин звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання зобов`язання в цілому.

Так, судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача є місто Волноваха Донецької області.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 вся територія Волноваського району Донецької області включена до переліку територіальних громад, які тимчасово окуповані з 10.03.2022.

Водночас відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Матеріали справи не містять доказів припинення господарської діяльності відповідача до березня 2024, в той час як військовий стан було введено з лютого 2022, а також відсутності будь-яких активів відповідача, у тому числі грошових коштів. Відповідачем не доведено, що виключно через військові дії він не мав можливості своєчасно повернути кредитні кошти в обумовлений договором строк.

Одночасно, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Таким чином, невиконання відповідачем зобов`язання по кредитному договору ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач кредитні кошти надав, а відповідач не здійснив їх повернення, що у подальшому позбавило позивача користування ними, є порушенням принципу справедливості.

Більш того, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 доповнено Перехідні та Прикінцеві положення Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже законодавцем було скасовано лише відповідальність позичальника за невиконання своїх зобов`язань у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, проте жодним чином такого позичальника не звільнено від виконання свого основного зобов`язання у виді повернення суми позики (кредиту) та процентів за користування.

Суд також звертає увагу відповідача на право звернутися з заявою про відстрочення або розстрочити виконання рішення відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд стягує з відповідача заборгованість в сумі 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. заборгованість за кредитом, 5600,00 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, яка виникла під час здійснення ним підприємницької діяльності, саме як з фізичної особи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. заборгованість за кредитом, 5600,00 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д; ) 38 833,36 грн., з яких: 33 233,36 грн. заборгованість за кредитом, 5600,00 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2024.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман