ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2024 р. Справа№ 910/9493/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.04.2024

у справі №910/9493/23 (суддя О.В. Нечай)

за позовом Фізичної особи - підприємця Пилипенка Дмитра Валерійовича

до ОСОБА_1

про стягнення 83 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Пилипенко Дмитро Валерійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Мунтяну Максима Олександровича (далі - відповідач) про стягнення 83 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором на розробку дизайн-проекту інтер`єру № 0005 від 04.10.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі №910/9493/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи - підприємця Пилипенка Дмитра Валерійовича 82 992 грн 80 коп. попередньої оплати та 2 683 грн 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 0,23 грн покладено на позивача.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 03.04.2024 у справі №910/9493/23 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необгрунтованим, ухваленим місцевим судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи. При цьому апелянт стверджував, що останнім було виконано роботи у встановлені договором строки; з огляду на те, що проектна документація перебувала на розгляді у позивача, строк виконання цього договору відповідно до п. 3.3 договору продовжувався на цей строк; платежі, перераховані позивачем не носять характеру попередньої оплати.

Також, скаржником додано до апеляційної скарги копію відомотей про параметри докемента "Планувальні рішення", копію документу "Планувальні рішення квартири", копію відомостей про параметри документа "Крістал парк чертежи 1-13", копію документу "Крістал парк чертежи 1-13", копію відомостей про параметри документа копії повного дизайн-проекту "Крістал парк", копію повного дизайн-проекту "ЖК Крістал парк", скриншот листування у чаті Telegram.

З огляду на те, що відповідач був позбавлений можливості подати відповідні докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки не приймав участі у розгляді справи №910/9493/23, суд апеляційної інстанції долучає зазначені докази до матеріалів справи та враховує їх під час апеляційного перегляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 апеляційну скаргу у справі №910/9493/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

16.05.2024 матеріали справи №910/9493/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 22.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі №910/9493/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

01.07.2024 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 04.10.2022 між Фізичною особою - підприємцем Пилипенком Дмитром Валерійовичем (далі - позивач/замовник) та Фізичною особою - підприємцем Мунтяну Максимом Олександровичем (далі - відповідач/виконавець) було укладено Договір на розробку дизайн-проекту інтер`єру № 0005 (далі - Договір), згідно умов якого виконавець зобов`язується для замовника розробити дизайн-проект інтер`єру (візуалізацію, креслення) житлового приміщення, яке розташоване за адресою: місто Київ, ЖК Crystal Park Tower, проспект Перемоги, будинок 42-А, квартира 17 (далі - об`єкт), площа якого становить 97м2. Детальний перелік робіт вказується в Додатку № 1 до Договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість робіт за цим Договором становить 135 800,00 грн без ПДВ.

Згідно з пунктом 2.2 Договору оплата здійснюється поетапно наступним чином: І платіж, аванс від загальної вартості робіт складає 8 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує у день підписання Договору. ІІ платіж складає 40 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №1 (Креслення). ІІІ платіж складає 35 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №2 (3Д візуалізація приміщень). IV платіж складає 25 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №3 (Креслення) розділів з 1 по 13. V платіж складає: 27 800,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі Замовнику Етапу №3 (Креслення) розділів з 14 по 23, перед друкуванням проекту на форматі A3. Договірна вартість є твердою та зміни в односторонньому порядку не підлягає.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується розпочати виконання робіт за цим договором протягом 3 (двох) робочих днів з моменту отримання передоплати.

У відповідності до пункту 3.2 Договору виконавець зобов`язується виконати всі роботи по розробці дизайн-проекту згідно Договору та Додатку № 1 та підписати Акт приймання-передачі робіт (далі - Акт) протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту початку виконання робіт.

Згідно з пунктом 3.6 Договору якщо виконавець не приступає своєчасно до виконання цього Договору або виконує роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від виконання цього Договору, сплативши виконавцю за фактично виконані роботи.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що роботи за цим договором вважаються виконаними після підписання сторонами остаточного Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до пункту 4.1.1 Договору виконавець зобов`язаний виконати передпроектні роботи, згідно з Додатком № 1 цього договору з належною якістю та у заздалегідь обумовлені строки.

Згідно з пунктом 4.3.4 Договору замовник зобов`язаний вчасно здійснювати оплату за виконані виконавцем роботи, відповідно статті 2 даного Договору.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що він набирає сили з моменту підписання його обома сторонами і діє до повного виконання зобов`язань кожної зі сторін.

У пункті 8.2 Договору сторони передбачили, що у разі будь-яких спорів або розбіжностей між сторонами у зв`язку з тлумаченням або виконанням Договору, або будь-яким його порушенням, припиненням дії чи не чинністю, сторони вживають максимальних заходів, щоб вирішити спір шляхом мирних переговорів, а якщо спір не може бути вирішений шляхом мирних переговорів, то в такому разі будь-яка сторона має право подати спір на розгляд компетентного суду згідно із встановленою чинним законодавством України підсудністю.

На виконання умов Договору, позивачем було перераховано на рахунок відповідача попередні оплати у загальній сумі 83 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 166892900 від 06.10.2022 на суму 7 992,80 грн з призначенням платежу: "Сплата рах. 144 від 06.10.22 за планування квартири від Пилипенко А."; платіжною інструкцією № 26 від 09.11.2022 на суму 40 000,00 грн з призначенням платежу: "Оплата за розробку дизайн-проекту інтер`єру згідно Договору № 0005 від 4 жовтня 2022 року, без ПДВ"; платіжною інструкцією № 4 від 01.02.2023 на суму 35 000,00 грн з призначенням платежу: "Оплата по рахунку № 14 від 23 січня 2023 р (Дизайн проект)., без ПДВ".

Оскільки відповідач не розпочав виконання робіт у відповідності до умов Договору, 26.04.2023 на його адресу адвокатом Солдаткіним О.С., який діяв в інтересах позивача, було надіслано Вимогу про виконання оплачених робіт, в якій позивач вимагав у відповідача протягом 2 (двох) днів з дня отримання цієї вимоги виконати роботи, замовлені позивачем, за Договором, проте вказана вимога відповідачем виконана не була.

24.05.2023 на адресу відповідача адвокатом Солдаткіним О.С., який діяв в інтересах позивача, було надіслано Вимогу про повернення коштів в загальній сумі 83 000,00 грн, отриманих за Договором, проте і ця вимога не була виконана. В даній вимозі позивач також повідомив відповідача про відмову від Договору на підставі п. 3.6.

За твердженням позивача, станом на дату складення позовної заяви (12.06.2023) відповідачем не повернуто суму отриманої попередньої оплати в розмірі 83 000,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір, місцевий суд позовні вимоги задовольнив частково, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором підряду на проектні роботи, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Глава 61 Цивільного кодексу України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 4 глави 61 цього Кодексу можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених Кодексом.

Відповідно до статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Так, права замовника передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Правовий аналіз частин 2 - 4 статті 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, які напряму залежать від наявності порушень умов договору з боку підрядника, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Натомість частина 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору. Тобто вказана правова норма презюмує правомірність дій підрядника при виконанні договору і саме тому в разі відмови від договору виникає обов`язок замовника оплатити підрядникові виконану частину роботи та відшкодувати його збитки, на відміну від пункту 2 цієї норми, яка врегульовує право замовника на відмову якраз у випадку невиконання зобов`язань підрядником.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду в односторонньому порядку настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Подібні за замістом висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.03.2020 у справі №910/2051/19.

Як встановлено судом, позивач, вимагаючи стягнення з відповідача авансу, посилається на розірвання Договору з підстав того, що відповідач не приступив до виконання робіт ні в строк, передбачений Договором, ні в строк, встановлений у вимозі позивача.

При цьому, право замовника на односторонню відмову від Договору в разі виконання підрядником роботи настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, передбачено як Договором (п. 3.6) так і законом (ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Суд встановив факт перерахування позивачем в якості попередньої оплати на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 82 992,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанції про оплату № 166892900 від 06.10.2022 на суму 7 992,80 грн та платіжних інструкцій № 26 від 09.11.2022 на суму 40 000,00 грн, № 4 від 01.02.2023 на суму 35 000,00 грн.

Докази на підтвердження виконання відповідачем робіт, обумовлених Договором, у строки визначені в п.п. 3.1, 3.2 Договору, що свідчить про правомірність відмови позивача від Договору, в матеріалах справи відсутні.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачене законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадку, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16).

За приписами частин 2, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 Цивільного кодексу України є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України.

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статей 849, 1212 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі № 910/13332/17, від 14.06.2018 у справі № 912/2709/17, від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17, від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16, від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20 та від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18.

Так, частинами 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Враховуючи наведене, оскільки матеріалами справи підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в якості попередньої оплати, а відповідачем не доведено виконання робіт за Договором чи повернення сплачених позивачем коштів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 82 992,80 грн.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо тверджень апелянта, викладених в апеляційній скарзі, про те, що перераховані позивачем платежі (09.11.2022 року в розмірі 40 000,00 грн та 01.02.2023 року в розмірі 35 000,00 грн), не носять характеру попередньої оплати, та були сплачені позивачем по факту виконання відповідачем робіт, то колегія суддів зазначає про їх безпідставність, оскільки кожен, обумовлений договором етап робіт, не є окремо виконаною роботою, а є складовою одного комплексу робіт - розробки дизайн-проекту, що вбачається з п. 1.1 договору, натомість, зобов`язання за договором вважається виконаним лише після виконання відповідачем усіх етапів робіт, які передаються за актом приймання-передачі робіт.

При цьому, в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі робіт або докази їх надсилання для погодження та підпису позивачу, які відповідно до умов договору є підтвердженням виконання робіт.

Отже, з огляду на невиконання відповідачем його зобов`язань обумовлених договором щодо розробки дизайн-проекту, усі сплачені позивачем платежі в рахунок майбутніх виконаних робіт, є попередньою оплатою, яку відповідач, зобов`язаний повернути.

Стосовно доводів скаржника про те, що проектна документація перебувала на розгляді у позивача, строк виконання цього договору відповідно до п. 3.3 договору продовжувався на цей строк, то вони є необгрунтованими, оскільки відповідачем не надо доказів того, що в проміжок часу від 06.10.2022 (дата перерахування авансу в розмірі 8 000,00 грн) по січень 2022 року (початок електронного листування в месенджері Telegram) строки виконання робіт були призупинені в силу п. 3.3 договору.

Усі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, та долучені до апеляційної скарги докази, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення від 03.04.2024 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі №910/9493/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Матеріали справи №910/9493/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук