РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2024Справа № 910/4046/24

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" (Україна, 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд. 22; ідентифікаційний код: 36086124)

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (Україна, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 00034186)

про стягнення 15 884,44 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач) про стягнення 160 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача перейшло право на отримання від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

11.04.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 11.04.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

16.04.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" заяву про зменшення позовних вимог, яку 16.04.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду". Позивач просив зменшити розмір позовних вимог до 15 884,44 грн, з урахуванням обопільності вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди та частковою виплатою відповідачем страхового відшкодування в сумі 64 115,56 грн.

17.04.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, який 17.04.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду". Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі сплатою на користь позивача страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" про зменшення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 витребувано у Фізичної особи - підприємця Коріновського Євгена Юрійовича належним чином засвідчену копію Звіту № 20-10.23 від 15.11.2023 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, підписаного суб`єктом оціночної діяльності.

08.10.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Фізичної особи - підприємця Коріновського Євгена Юрійовича надійшла належним чином засвідчена копія Звіту № 20-10.23 від 15.11.2023 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, підписаного суб`єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2024 було застосовано до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" заходи процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнуто з позивача в дохід державного бюджету України штраф у розмірі 27 252,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.09.2023 о 15 год. 25 хв. по вул. Старокодацькій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Renault Duster", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 у справі № 175/7397/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі № 175/7392/23 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був застрахований у позивача на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма "Комфорт" № 208.22.2722129 від 20.11.2022.

04.12.2023 страхувальник позивача звернувся до позивача із заявою про подію з ознаками страхового випадку.

Згідно з наявним у матеріалах справи рахунком-фактурою ремонтної організації (Філія «Автосалон Мерседес» Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто») №СЧDЕ-03268 від 07.12.2023, вартість ремонту автомобіля "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 189 300,28 грн.

На підставі Страхового акту № 3.23.03744-1, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 189 300,28 грн, позивачем було здійснено виплату своєму страхувальнику страхового відшкодування в зазначеному розмірі, яке було перераховано на рахунок ремонтної організації, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 68815092 від 15.12.2023.

31.01.2024 було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Акту виконаних робіт № 3HDE-41210 від 31.01.2024.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу Заяву №3.23.03744-СК про виплату страхового відшкодування в розмірі 189 300,28 грн.

На підставі розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою - підприємцем Коріновським Євгеном Юрійовичем, відповідно до якого значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено на рівні 0,4417, відповідачем було розраховано і виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 64 115,56 грн.

З огляду на те, що відповідач не здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 15 884,44 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказана норма кореспондується зі статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Суд встановив факт виконання позивачем умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма "Комфорт" № 208.22.2722129 від 20.11.2022 та виплати, на підставі заяви страхувальника, Страхового акту № 3.23.03744-1 та рахунку №СЧDЕ-03268 від 07.12.2023, своєму страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 189 300,28 грн, яке було перераховано на рахунок Філії «Автосалон Мерседес» Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто», що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 68815092 від 15.12.2023.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина фізичної особи ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Централізованої бази даних М(Т)СБУ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Renault Duster", реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП була застрахована у відповідача згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 216443160, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абз. 1 п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Частиною 18 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми закону, а саме п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Наведеними нормами закону встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про необхідність врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Частина перша статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Суд вважає, що проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика, у редакції станом на дату ДТП).

Відповідно до п. 1.6 Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятком стосовно застосування зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно з п. 15 частини А Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма "Комфорт" № 208.22.2722129 від 20.11.2022 розрахунок розміру страхового відшкодування проводиться без вирахування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідач зазначає про необхідність врахування коефіцієнта фізичного зносу при визначенні розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вказаного суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою - підприємцем Коріновським Євгеном Юрійовичем у Звіті, який розрахований на підставі пункту 7.39 (б) Методики та становить 0,4417.

У Звіті суб`єктом оціночної діяльності також визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 148 722,84 грн.

При цьому суд не приймає розрахунок вартості відновлювального ремонту, що наданий відповідачем, оскільки останній визнав Звіт та наполягав на застосуванні судом його даних, зокрема, щодо визначення значення коефіцієнта фізичного зносу. Сторонами не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків, викладених у Звіті.

Відтак, суд дійшов висновку, що саме визначена суб`єктом оціночної діяльності вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу має бути застосована при здійсненні розрахунку страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, відповідач є особою, відповідальною за завдання страхувальнику позивача шкоди, в сумі 74 361,42? грн (148 722,84 грн / 2).

Суд встановив, що відповідно до платіжної інструкції № 17611 від 02.04.2024 відповідач перерахував на рахунок позивача 64 115,66 грн, відтак несплаченою залишилася сума страхового відшкодування в розмірі 10 245,76? грн.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача компенсацію сплаченого страхувальнику позивача страхового відшкодування у розмірі 15 884,44 грн, що перевищує розрахований судом розмір, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування в розмірі 10 245,76 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 953,11 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 1 074,89 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (Україна, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" (Україна, 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд. 22; ідентифікаційний код: 36086124) страхове відшкодування в розмірі 10 245 (десять тисяч двісті сорок п`ять) грн 76 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) грн 11 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 074,89 грн покласти на позивача.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.10.2024

Суддя О.В. Нечай