ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2894/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «КОНТУР» (61020, Україна, Харківська обл., місто Харків, проспект Ново-баварський, будинок, 89, ідентифікаційний код особи 30289605)
до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (61202, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Ахсарова, будинок, 2, ідентифікаційний код особи 31941174)
про стягнення заборгованості за договором поставки товару
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Приватне підприємство «КОНТУР» з позовом до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" та просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (адреса: 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2; ) на користь Приватного підприємства «Контур» (адреса: 61020, Україна, м. Харків, пр-т Ново-Баварський, буд. 89; ) розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АГ «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 59532,84 грн за договором поставки (купівлі-продажу) товару № 02ПКЩ/01-24 від 02.01.2024 р.; стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (адреса: 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2; ) на користь Приватного підприємства «Контур» (адреса: 61020, Україна, м. Харків, пр-т Ново-Баварський, буд. 89; ) розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» відшкодування судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою від 19.08.2024 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

03.09.2024 за вх. 22039 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який не містить заперечень проти заявлених позовних вимог та в якому відповідач просить суд надати відстрочку виконання рішення по справі строком до 31.12.2024 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Приватним підприємством «КОНТУР» (далі - Позивач) і Державним підприємством «Харківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - Відповідач) було укладено договір поставки (купівлі-продажу) товару № 02ПКЩ/01-24 від 02.01.2024 р. Відповідно до умов Договору Позивач зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар щебенево-піщану суміш ЩПС С7 (надалі - Товар) на умовах та в порядку, визначених Договором. Асортимент, кількість та ціна за одиницю товару, що поставляється, визначаються у специфікації додаток до Договору № 02ПКЩ/01-24 від 02.01.2024 р., яка є його невід`ємною частиною. Згідно до п. 3.2 Договору загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах дії цього Договору.

Відповідно до проведеного між позивачем та відповідачем акту звірки взаємних розрахунків встановлено, що станом на 10.07.2024 р. заборгованість відповідача на користь позивача становить 59532,84 грн. Як визначено умовами п. 4.3 Договору відповідач зобов`язується розрахуватись з позивачем за отриманий Товар протягом 60 календарних днів з момент отримання від позивача документів, зазначених в п. 4.1 та п. 4.2 цього Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1ст. 628 вказаного Кодексузміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно дост. 651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно дост. 525 Цивільного кодексу Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідност. 193 Господарського кодексу України таст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до проведеного між позивачем та відповідачем акту звірки взаємних розрахунків встановлено, що станом на 10.07.2024 р. заборгованість відповідача на користь позивача становить 59532,84 грн.

Факт наявності заборгованості та її розмір не заперечується відповідачем у відзиві.

За положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Розглядаючи клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відстрочити виконання судового рішення до 31.12.2024.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення боржник посилався на тяжкий фінансовий стан Відповідача та просив урахувати ступінь його вини у виникненні спору.

Відповідач вказує, що військовою агресією Російської Федерації проти України та, як наслідок, введенням воєнного стану, обумовлено те, що підприємство на даний час має значні фінансові труднощі та опинилося у скрутній фінансово-економічній кризі. Відповідач зазначає, що на кінець 2023 року заборгованість ДП «Харківський облавтодор» по виплаті заробітної плати становила 19 370 000 грн. Та на дату подачі цього відзиву заборгованість остаточно не погашена та складає 4 346 707,99 гривень 99 копійок. Значні збитки Відповідача та його скрутне фінансове становище за звітний 2023 рік підтверджуються Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 р., Балансом (Звітом) про фінансовий стан на 31 грудня 2023 року, а також виписками щодо рахунків ДП «Харківський облавтодор» в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «УКРСИББАНК», АТ «УКРГАЗБАНК» та довідкою № 62-3-09/33/139 від 01.04.2024 від АТ «УКРСИББАНК». ДП «Харківський облавтодор» зазначає про стійку збитковість Відповідача під час воєнного стану в Україні та підтверджують відсутність грошових коштів на рахунках підприємства. Як наслідок, за твердженням відповідача, на даний час відсутня можливість виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, що обумовлено саме значним погіршенням фінансового становища підприємства і відсутності прибутку ДП «Харківський облавтодор».

При вирішенні заяви про відстрочення виконання рішення суд враховує, що відповідно до ст. 331 ГПК України її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду.

Вивчивши доводи та заперечення учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що договір, за яким у відповідача рахується заборгованість, було укладено у січні 2024 року, тобто на час укладання договору повномасштабна війна уже тривала майже два роки і відповідач уже був обізнаний про результати своєї фінансової діяльності за 2023 рік (за який надано фінансову звітність на підтвердження скрутного економічного становища), однак прийняв на себе зобов`язання за договором. Окрім того, негативний вплив військової агресії розповсюджується на усіх суб`єктів господарювання, у тому числі на позивача, а тому не може бути єдиним фактором, на підставі якого можна було б відкладати виконання зобов`язань відповідачем. Також, суд враховує, що за даним позовом стягується лише основна заборгованість, позивачем не нараховувалися відповідачу штрафні санкції, тощо.

З огляду на встановлені обставини, суд відмовляє в задоволенні клопотання ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄ МСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" про відстрочення виконання рішення та повністю задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного підприємства «КОНТУР».

Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (61202, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Ахсарова, будинок, 2, ідентифікаційний код особи 31941174) на користь Приватного підприємства «КОНТУР» (61020, Україна, Харківська обл., місто Харків, проспект Ново-баварський, будинок, 89, ідентифікаційний код особи 30289605) заборгованість в розмірі 59 532,84 грн та 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова