ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Справа№ 925/1051/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Овчарук О.О. (довіреність від 29.12.2023 №29/12-2023/10)

від відповідача: Беленкова В.В. (довіреність від 02.09.2024 №04-17/109)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Уманьгаз"

на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 (повний текст складено 29.02.2024)

у справі №925/1051/23 (суддя Гладун А.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до приватного акціонерного товариства "Уманьгаз"

про стягнення 4 060 583, 48 грн,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" про стягнення 4060583,48 грн боргу за поставлений природний газ на підставі типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що через відсутність у відповідача у травні 2022 року інших постачальників природного газу оператор газотранспортної системи автоматично включив відповідача до портфеля позивача як постачальника останньої надії. Відповідач у травні 2022 спожив природний газ, який поставив позивач. Договір постачання природного газу постачальником останньої надії вважається укладеним з дня початку постачання природного газу споживачу. Відповідач зобов`язання з оплати за спожитий у травні 2022 року природний газ вартістю 4060583,48 грн не виконав, що зумовило звернення позивача з позовом до відповідача.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 позов задоволено повністю.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 4 060 583, 48 грн боргу, 60 908, 75 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий у травні 2022 року природний газ в розмірі 4060583,48 грн є обґрунтованою, а спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний.

За висновками суду першої інстанції, позивач надав належні та допустимі докази, що підтверджують значення усіх змінних складових формули, зокрема: середньоарифметичне значення між «Bid» та «Offer» для котирування Dayahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком «Slovakia Price Assessment» на дату, що передує ціни ПОН у євро/МВт.г. (SK VTP); розмір плати за вихід з газотранспортної системи Словаччини (SK Exit fee) в точці Будінце для обсягу газу до 18200 МВт.год/день на 2022 рік; офіційний курс гривні до євро (X-RateEUR) та офіційний курс гривні до долара США (X-RateUSD) у період з 01.05.2022 до 31.05.2022.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, приватне акціонерне товариство "Уманьгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі №925/1051/23 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин абз. 3 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу», які підлягали застосуванню та якими була встановлена заборона на укладення в травні 2022 між позивачем та відповідачем типового договору. Також, за твердженням апелянта, 28.02.2022 закінчився встановлений законодавством граничний строк, протягом якого позивач міг постачати природній газ відповідачу у 2022 як постачальник «останньої надії».

Апелянт зазначає, що постачання природного газу позивачем як постачальником «останньої надії» у травні 2022 вчинялось примусово, тобто всупереч волі відповідача, про що 12.05.2022 листом було повідомлено позивача.

За твердженням відповідача, в матеріалах справи відсутні докази існування у травні 2022 у відповідача договору розподілу природного газу або договору транспортування природного газу, як обов`язкової умови для постачання природного газу позивачем. Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази з інформацією щодо показань комерційних вузлів обліку про обсяги природного газу, переданого позивачем відповідачу у травні 2022.

Скаржник вказує, що в силу положень абз. 2 ч. 4 ст. 15 Закону, п.п. 3.4, 4.1. Типового договору у позивача були відсутні жодні правові підстави додатково включати при обрахунку ціни природного газу постачальника «останньої надії» також плату з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи.

Також апелянт зазначає, що внаслідок неповного дослідження матеріалів справи суд першої інстанції невірно встановив обставину щодо дійсного розміру цін природного газу постачальника останньої надії», які мали застосовуватись позивачем у травні 2022.

Також в апеляційній скарзі відповідач просив призначити в даній справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертній установі - Черкаському відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до ст. 267 Господарського процесуального кодексу України суддя Євсіков О.О. заявив самовідвід від розгляду справи №925/1051/23. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у його неупередженості, що можуть виникнути у зв`язку з тим, що його близька особа працює в товаристві з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024 заяву судді Євсікова О.О. про самовідвід від розгляду справи №925/1051/23 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі №925/1051/23 задоволено. Відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Євсікова О.О. від розгляду справи №925/1051/23. Матеріали справи №925/1051/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2024 апеляційну скаргу у справі №925/1051/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 витребувано у господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1051/23. Відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі №925/1051/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

01.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/1051/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі №925/1051/23 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків подання доказів про сплату судового збору у розмірі 91 363, 12 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків.

23.04.2024 через систему "Електронний суд" Північного апеляційного господарського суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі №925/1051/23 та призначено до розгляду на 04.06.2024.

14.05.2024 через систему «Електронний суд» позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог останньої, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

У судовому засіданні 04.06.2024 оголошено перерву до 02.07.2024.

28.06.2024 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання з додатками про долучення доказів.

01.07.2024 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, до вирішення справи №910/3971/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, у судовому засіданні оголошено перерву до 10.09.2024.

09.09.2024 через канцелярію суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, в яких останній заперечив щодо його задоволення, зазначив, що оскільки у справі №910/3971/22 відповідач не є стороною або учасником справи, отже в межах справи №910/3971/22 не досліджуються питання обсягів газу, що спожиті відповідачами з ресурсу позивача.

У судовому засіданні 10.09.2024 представник відповідача підтримав вимого своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення ким відмовити задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні, колегія суддів заслухавши думку представників сторін стосовно клопотання про зупинення провадження у справі, ухвалила відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Відповідачем не доведено, як спір у справі № 910/3971/22, який стосується інших правовідносин та інших суб`єктів господарювання, вплине на збирання та оцінку доказів у даній справі, що стосується стягнення заборгованості за поставку газу.

З цих підстав, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість поданого клопотання про зупинення провадження у справі та про відмову у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензоване постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015 постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Позивач зазначає, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України» (постачальник) та приватним акціонерним товариством «Уманьгаз» було укладено типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Позивач стверджує, що ним взяті зобов`язання були виконані у повному обсязі та забезпечено з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи та за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті, безперервне постачання природного газу відповідачу за період з 01.05.2022 по 31.05.2022.

31.05.2022 позивач склав та підписав акт № 8580 приймання передачі природного газу, за змістом якого за період з 01.05.2022 до 31.05.2022 позивач поставив відповідачу 87,88299 тис.м.куб природного газу вартістю 4060583,48 грн. Підпису та печатки відповідача акт не містить (а.с. 27 том 1).

13.06.2022 позивач склав рахунок на оплату природного газу №17845, за змістом якого борг відповідача перед позивачем станом на 01.05.2022 становить 174454924,68 грн (а.с. 28-29 том 1).

Відповідно до витягу з Інформаційної платформи Оператора ГТС споживач з ЕІС-кодом 56X01Х (ПрАТ "Уманьгаз", відповідач), закріплений у Реєстрі споживачів постачальника останньої надії з ЕІС-кодом 56Х80В (ТОВ "ГК "Нафтогаз України", позивач), зокрема у періодах: з 01.11.2021 до 30.12.2021, 01.01.2022 до 28.02.2022, 01.05.2022 до 31.05.2022 (а.с. 58 том 1).

Обсяг природного газу, використаний ПрАТ "Уманьгаз" з ЕІС-кодом 56Х01Х у вказаний період та внесений в алокацію ТОВ "ГК "Нафтогаз України" як постачальника останньої надії ТОВ "ГК "Нафтогаз України" з ЕІС-кодом 56Х80В, становить 87,88299 тис. куб. м. (а.с. 59 том 1).

Оскільки вказана вище заборгованість відповідачем погашена не була, позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення з відповідача 4 060 583,48 грн боргу за поставлений природний газ на підставі типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий у травні 2022 року природний газ в розмірі 4 060 583,48 грн є обґрунтованою, а спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний.

За висновками суду першої інстанції, позивач надав належні та допустимі докази, що підтверджують значення усіх змінних складових формули, зокрема: середньоарифметичне значення між «Bid» та «Offer» для котирування Dayahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком «Slovakia Price Assessment» на дату, що передує ціни ПОН у євро/МВт.г. (SK VTP); розмір плати за вихід з газотранспортної системи Словаччини (SK Exit fee) в точці Будінце для обсягу газу до 18200 МВт.год/день на 2022 рік; офіційний курс гривні до євро (X-RateEUR) та офіційний курс гривні до долара США (X-RateUSD) у період з 01.05.2022 до 31.05.2022.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини сторін регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, а також положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, та виникли за переконанням позивача, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за типовим договором поставки щодо оплати отриманого газу від постачальника «останньої надії» у період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року.

Так, за твердженням позивача, між ним та відповідачем був укладений Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»; позивач зазначає, що відповідач акцептував публічну оферту позивача через споживання газу, і як наслідок, спожив у період з 01.05.2022 по 31.05.2022 природний газ на загальну суму 4 060 583,48 грн.

Відповідно до пункту 26 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» (тут і далі у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Пунктами 17, 19 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено: оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газотранспортної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

У правовідносинах, які склалися, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є постачальником «останньої надії», оскільки за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України його визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є оператором газотранспортної системи, оскільки 24.12.2019 року НКРЕКП прийнято постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу.

Пунктами 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

У пункті 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС даються наступні визначення алокація - це обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників; договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги); номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу; EIC-код - код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу.

Пунктами 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС встановлено, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього.

Пунктами 1, 2 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС визначено перелік даних, які повинна містити інформаційна платформа.

Крім того, пункт 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, повинні вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема: визначену підпунктами 1, 2, 5 - 8, 12, 13, 14 пункту 2 цієї глави, по всіх споживачах, підключених до газорозподільної системи; дані щодо операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів; дані щодо газовидобувних підприємств (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

Відповідно до Правил постачання природного газу діючий постачальник - постачальник природного газу, до реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання.

Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором ГТС, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1, абз. 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.092015 року №2496 (далі - Правила), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником "останньої надії" здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Абзацами 7-10 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС встановлено, що реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії»;

відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.

Максимальний строк, на який споживача або оператора газорозподільної системи реєструють у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», визначається Правилами постачання природного газу.

Тобто, реєстрація споживачів в реєстрі постачальника «останньої надії» (Позивача) здійснюється в автоматичному режимі, без вчинення будь-яких дій з боку Оператора ГТС щодо внесення таких споживачів до цього реєстру ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Оскільки у відповідача (як споживача природного газу) були відсутні постачальники природного газу (не перебував у реєстрі споживачів будь-якого із постачальників), як наслідок були відсутні підтверджені номінації/реномінації з обсягами природного газу на виробничо-технологічні витрати для Оператора ГРМ, з огляду на що у відповідності до положень п.2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС такого споживача (Оператора ГРМ) було автоматично включено (зареєстровано) в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», тобто Позивача.

А тому доводи щодо включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» поза його волею колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не відповідають приписам Кодексу ГТС.

Стосовно доводів відповідача, що сторони не могли укласти типовий договір через перевищення встановленого законом граничного періоду безперервного постачання природного тривалістю у 60 днів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії". Після закінчення цього строку постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник "останньої надії" має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником "останньої надії", відповідно до типового договору постачання постачальником "останньої надії".

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції станом на 01.05.2022) договір між постачальником "останньої надії" та споживачем не може бути укладений за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником "останньої надії", крім випадків, якщо таким споживачем є побутовий споживач, споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживач, що здійснює виробництво теплової енергії.

Тобто, у редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин (станом на 01.05.2022) оператор газорозподільної системи у переліку, наведеному у абзаці 3 частини 2 статті 15 Закону, був відсутній.

Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX від 29.07.2022 до абзацу третього частини 2 статті 15 Закону внесено зміни, зокрема перелік суб`єктів доповнено оператором газорозподільної системи.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2479-IX установлено, що зміни, що вносяться до абзацу третього частини 2 статті 15 Закону виключно до правовідносин з 1 січня по 28 лютого 2022 року.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, вимоги абзацу 3 частини 2 статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» щодо неможливості укладення договору між постачальником "останньої надії" та споживачем на відносини сторін у спорі не поширюються.

Згідно пункту 2 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (у редакції, чинній станом на 01.05.2022 року) максимальна тривалість постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником «останньої надії».

Пунктом 3 розділу VI Правил передбачено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачу (за умови відсутності відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта) та оператору газорозподільної системи в таких випадках, зокрема, відсутність підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу, споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператору газорозподільної системи).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015 року затверджено типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - типовий договір).

Відповідно до пункту 1.1 типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії».

Згідно з пунктом 1.3 типового договору останній є договором приєднання та вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Пунктом 3.1 типового договору передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 3.3 типового договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Відповідно до витягу з Інформаційної платформи Оператора ГТС споживач з ЕІС-кодом 56X01Х (ПрАТ "Уманьгаз", відповідач), закріплений у Реєстрі споживачів постачальника останньої надії (ТОВ "ГК "Нафтогаз України", позивач), зокрема у періодах: з 01.11.2021 до 30.12.2021, 01.01.2022 до 28.02.2022, 01.05.2022 до 31.05.2022 (а.с. 58 том 1).

Тобто, у 2022 році позивач постачав відповідачу природний газ протягом 90 діб: з 01.01.2022 до 28.02.2022 (59 діб) та з 01.05.2022 до 31.05.2022 (31 доба).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, протягом 2022 календарного року період безперервного постачання позивачем природного газу відповідачу не перевищував шістдесят діб протягом календарного року та тривав не довше, ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу відповідачу позивачем як постачальником «останньої надії».

Доводи відповідача щодо не доведення обставин постачання у період з 01.05.2022 до 31.05.2022 природного газу за типовим договором колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 2.1 типового договору за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

За умовами пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 типового договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті. Об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора ГТС та надані споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Тобто, умовами типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, не передбачено складення сторонами акту приймання-передачі природного газу.

Водночас, 23.06.2022 позивач надіслав відповідачу акт приймання-передачі природного газу № 8580 від 31.05.2022 та рахунок на оплату природного газу №17845 від 13.06.2022 (а.с. 30-33 том 1).

Доводи апелянта, що він не отримував актів, оформлених згідно пункту 6 глави 7 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідним пунктом врегульований порядок оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи, замовником послуг транспортування в особі постачальника та прямим споживачем, а також між замовниками послуг транспортування, який уклав договір купівлі-продажу природного газу у віртуальній торговій точці.

Тобто, норми пункту 6 глави 7 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи щодо оформлення актів приймання-передачі природного газу не застосовуються до відносин, що виникли між постачальником та споживачем на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної локації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Так, згідно наявних у матеріалах справи доказів, обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56X01Х становив 87,88299 тис. куб. м і такий обсяг газу правомірно, за відсутності доказів його постачання відповідачу іншим постачальником, віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Доводи відповідача, що ціна природного газу, яка постачалась відповідачу, визначена позивачем всупереч умовам типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно пункту 4.1 розділу IV договору постачальником «останньої надії» постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Пунктом 8 розділу VI Правил постачання природного газу визначено, що постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника «останньої надії». Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника «останньої надії».

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 затверджено Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 пункт 24 Порядку доповнено новим абзацом, за змістом якого переможець конкурсу погоджується, що він як постачальник останньої надії буде здійснювати постачання природного газу за ціною, що з 1 жовтня 2021 р. визначається за такою формулою: Ціна ПОН = [(SK VTP + SK Exit fee) ЧRateEUR Ч 10,6 + UA Entry fee ЧDaily booking coefficient ЧRateUSD + націнка] + податок на додану вартість.

Позивач надав належні та допустимі докази, що підтверджують значення усіх змінних складових формули, зокрема: середньоарифметичне значення між «Bid» та «Offer» для котирування Dayahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком «Slovakia Price Assessment» на дату, що передує ціни ПОН у євро/МВт.г. (SK VTP); розмір плати за вихід з газотранспортної системи Словаччини (SK Exit fee) в точці Будінце для обсягу газу до 18200 МВт.год/день на 2022 рік; офіційний курс гривні до євро (X-RateEUR) та офіційний курс гривні до долара США (X-RateUSD) у період з 01.05.2022 до 31.05.2022 (том 2, а.с. 208-241)

Вартість природного газу, який позивач постачав відповідачу як постачальник «останньої надії», оприлюднена на його офіційній сторінці (веб-сайті) у мережі Інтернет за посиланням: https://gas.ua/uk/business/news/postachalnik-ostannoyi-nadiyi-pon-b.

Позивач направляв на адресу відповідача рахунок на оплату спожитого природного газу за період травень 2022 року в сумі 4 060 583,48 грн.

Відповідач доказів звернення до позивача з вимогою надати пояснення щодо отриманого рахунку на оплату поставленого природного газу чи проведення звірки розрахункових даних відповідно до умов пункту 5.1 типового договору не надав, розрахованої позивачем суми не оскаржив.

Стосовно доводів апелянта щодо безпідставного стягнення плати з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з положеннями пункту І глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС (із змінами внесеними постановою НКРЕКП від 22.04.2019 №580), оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/ виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Згідно з положеннями пункту 10 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Таким чином, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем (до споживача, який підключений до газорозподільної системи) надається замовнику послуг транспортування, а отже і вартість замовленої потужності має бути сплачена замовником послуг транспортування (постачальником природного газу) на користь Оператора ГТС.

Тобто, вартість замовленої потужності сплачується Оператору ГТС постачальником (в даній справі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») природного газу, який в свою чергу має право включати її до кінцевої вартості природного газу.

З урахуванням наведеного вище позивач належними та допустимими доказами довів постачання природного газу відповідачу за ціною, що встановлена умовами типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Згідно статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем не надано суду доказів підтвердження оплати 4 060 583,48 грн заборгованості за поставлений та спожитий відповідачем природний газ. Також скаржником не надано доказів того, що у спірний період постачання природного газу здійснювалося йому будь-яким постачальником, не надано актів приймання-передачі природного газу від інших постачальників, або доказів включення відповідача до реєстру споживачів іншої організації у спірний період. Натомість в матеріалах справи наявні докази включення відповідача до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» і споживання переданого товару.

Враховуючи, що відповідач виставлений рахунок не оплатив, колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 4060583,48 грн., поставлення якого відповідачу є доведеним з боку позивача.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог не надано, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі № 925/1051/23, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі № 925/1051/23 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 16.01.2024 у справі № 925/1051/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 925/1051/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11.10.2024.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко