ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2699/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання О.В. Ващенко

за участю представників:

від позивача Притула А.С,

від відповідача Леонова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент до Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса про стягнення заборгованості в сумі 308261,72 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент звернулось до Господарського суду Одеської області (через підсистему Електронний суд ЄСІТС) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 723261,72 грн., посилаючись на наступне.

13.10.2021 р. між ТОВ Енерджі-Агент та ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса було укладено письмовий договір про постачання електричної енергії споживачу № 505, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є додатком № 1 до цього договору. Так, позивач вказує, що відповідно до умов підписаної заяви-приєднання до договору, початок постачання електричної енергії з 01.11.2021 року.

Пунктом 13.1 договору встановлено, що цей договір укладається на зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

Як вказує позивач, згідно з умовами комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 до договору, визначено, що договір набирає чинності з дня підписання заяви-приєднання та діє до 31.12.2022 року. Договір вважається автоматично продовженим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не направила другій стороні письмове повідомлення про розірвання договору за 30 календарних днів.

За ствердженнями позивача, від відповідача на адресу ТОВ Енерджі-Агент не надходило жодних повідомлень із проханням розірвати діючий договір, тому відповідно дія договору була пролонгована на 2023, 2024 роки.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до положень комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 до договору, термін дії дійсної комерційної пропозиції з 13 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року. Термін дії комерційної пропозиції з дати початку дії договору до 31.12.2021р. Не пізніше, ніж за 20 днів до закінчення терміну дії дійсної публічної комерційної пропозиції, постачальник може надати публічну комерційну пропозицію в новій редакції. Споживач маж або погодитись з запропонованою постачальником публічною комерційною пропозицією в новій редакції (шляхом її підписання) або надати письмові заперечення. У випадку, якщо постачальником визначеним договором чи діючим законодавством не погоджено іншу публічну комерційну пропозицію, дана пропозиція продовжує діяти на той самий строк, протягом якого вона діяла, і так щоразу. Відповідно дана комерційна пропозиція була пролонгована на 2023, 2024 роки.

Також позивач зазначає, що на даний час на підставі п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своєї ліцензованої діяльності, а саме АТ ДТЕК Одеські Електромережі, при цьому у ТОВ Енерджі-Агент існують договірні відносини із АТ ДТЕК Одеські Електромережі на підставі договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 185.

Наразі позивач зауважує, що ним було отримано від АТ ДТЕК Одеські Електромережі за вказаний розрахунковий період дані про обсяги спожитої ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса електричної енергії, зокрема: у лютому 2024 року 1496451 кВт./год.; у березні 2024 року 151865 кВт./год.; у квітні 2024 року 82596 кВт./год.; у травні 2024 року 79662 кВт./год.

Між тим позивач зазначає, що на підставі вищезазначених даних, ТОВ Енерджі-Агент було підготовлено та направлено на офіційну електронну адресу рахунки за спожиту електричну енергію за вказані розрахункові періоди, а саме: № 505240219 від 08.03.2024 р. за лютий 2024 р.; № 505240319 від 08.04.2024 р. за березень 2024 р.; № 505240419 від 07.05.2024 р. за квітень 2024 р.; № 505240519 від 06.06.2024 р. за травень 2024 р.

Відтак позивач вказує, що рахунки на оплату за спожиту електричну енергію на загальну суму у розмірі 2233813,72 грн. були отримані відповідачем, що підтверджується копіями доказів про направлення на офіційну електронну адресу відповідача, що свідчить про їх отримання та беззаперечне погодження із визначеними обсягами споживання.

Водночас, як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду відповідачем було частково оплачено рахунки на суму 1510552,00 грн. за спожиту в вищезазначений період електроенергію, що підтверджується копіями платіжних доручень, з огляду на що залишок основного боргу за спожиту електроенергію складає 723261,72 грн.

Такти чином, за ствердженнями позивача, не оплата ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса вартості спожитої електричної енергії у розмірі 723261,72 грн. стала підставою для захисту прав та інтересів ТОВ Енерджі-Агент в судовому порядку.

21.06.2024 р. від ТОВ Енерджі-Агент через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло до господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи № 916/2699/24 копії ордеру серії ВН №1153336 від 19.06.2024 р. із власноручним підписом адвоката (вх. № 24391/24), в якому позивач вказав, що ним помилково було залучено не підписаний ордер.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2024 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2699/24, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому підготовче засідання призначено на 10.07.2024 р. о 15:30 год.

08.07.2024 р. від директора Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса Семенченко В.В. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшов відзив на позову заяву (вх. № 26283/24), в якому директор просить суд задовольнити заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік. Як вказує відповідач, у зв`язку із забороною використання повітряного простору України відповідно до вимог п. 41 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, припиненням цивільних авіасполучень, введенням воєнного стану, неможливістю надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі та аеропортових послуг, виконання роботи за основним видом діяльності, відсутністю необхідності виконання певних виробничих завдань, припиненням надходжень доходів, достатніх для забезпечення необхідних виплат, неможливістю користування орендованими земельними ділянками, на яких знаходиться вся нерухомість підприємства, що підтверджено відповідними сертифікатами ТПП України № 3100-22-1285 та № 3100-22-1286 від 31.10.2022 р., починаючи з 24.02.2022 р. компанія припинила використання приміщень в Міжнародному аеропорту Одеса, виробничих потужностей, енергетичних та водних ресурсів в межах ведення господарської діяльності, немає можливості використовувати орендовані земельні ділянки. При цьому відповідач зазначає, що клопотанням про відстрочення виконання судового рішення останнім надані обґрунтовані пояснення причин виникнення заборгованості перед позивачем у заявленому в позові розмірі та неможливості її погашення з незалежних від підприємства причин. Також відповідач гарантує негайне погашення боргу після відкриття авіаційного простору для цивільних авіаперевезень, відновлення роботи Міжнародного аеропорту Одеса, з врахуванням вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення. Наразі відповідач зауважує, що майновий стан відповідача є скрутним, при цьому на період дії воєнного стану та до відновлення роботи аеропорту не зміниться з об`єктивних причин, натомість ринок комунальних послуг працює й у період діє воєнного стану в Україні. Крім того відповідач вказує, що внаслідок військової агресії рф проти України економічна криза торкнулась всіх напрямків господарської діяльності, однак, на відміну від відповідача, підприємство позивача працює, працівники останнього задіяні у виробничих процесах, дохідна частина стало забезпечується. Також відповідач в заяві про відстрочення виконання судового обґрунтовує соціальну значущість підприємства.

Також 08.07.2024 р. від директора Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса Семенченко В.В. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення (вх. № 26285/24), в якій директор просить суд відстрочити виконання рішення суду у справі № 916/4529/23 один рік з дня його ухвалення Господарським судом Одеської області, про що зазначити у рішенні у справі. На переконання відповідача, в результаті винесення рішення про задоволення позовних вимог ТОВ Енерджі-Агент, навіть часткового, існують обставини, що істотно ускладнять, а на період дії воєнного стану в Україні, й унеможливлять виконання такого рішення, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 ГПК України є підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення. При цьому наявність підстав для відтермінування виконання судового рішення доводиться відповідачем з огляду на наступне. Міжнародний аеропорт Одеса є експлуатантом аеродрому Одеса на підставі сертифікату Аеродрому Одеса UA-003, виданого Державною авіаційною службою України 02.12.2020 року. Між тим відповідач вказує, що основним видом діяльності ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса є допоміжне обслуговування авіаційного транспорту; відповідно до класифікації видів економічної діяльності клас КВЕД 52.23 Допоміжне обслуговування авіаційного транспорту включає: діяльність, пов`язану з перевезенням пасажирів, тварин або вантажів авіаційним транспортом; діяльність терміналів, таких як аеропорти, управління аеропортами; діяльність, пов`язану з наземним обслуговуванням на аеродромах тощо. Відтак відповідач зазначає, що підприємство є експлуатантом аеродрому Одеса та основний вид діяльності підприємства до настання обставин непереборної сили здійснювався на базі власного та орендованого рухомого та нерухомого майна, яке розташоване на орендованих у Одеської міської ради земельних ділянках. Так, відповідач вказує, що з початком військової агресії рф проти України, з огляду на припинення основного виду діяльності, на підприємстві був введений простій, після запровадженого простою, з огляду на неможливість, в тому числі, сплачувати заробітну плату працівникам, на період дії воєнного стану в ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса призупинені трудові договори з працівниками, що пояснює виникнення заборгованості за період лютий травень 2024, проти якої відповідач не заперечує, у розмірі 723261,72 грн. та неможливість її погашення з незалежних від підприємства причин. Із посиланнями на п. 2 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. відповідач зауважує, що, дотримуючись вимог діючого законодавства, визначених, зокрема, положеннями статті 17 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 р., підприємство сприяє діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану. Так, відповідач стверджує, що, починаючи з 01.03.2022 р., підприємство сприяє ЗСУ наявними у компанії ПММ, ресурсами електроенергії, водопостачання та водовідведення, нерухомим та іншим майном сприяє посиленню обороноздатності країни. Крім того відповідач зазначає, що підприємство відповідно до положень пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ (Перехідні положення) Податкового кодексу України, має підстави для тимчасового звільнення від нарахування та сплати орендної плати за землю по укладеним з Одеською міською радою договорам оренди землі, відповідні звернення, у тому числі, повторні, наразі, знаходяться на розгляді Одеської міської ради. За ствердженнями відповідача, рішенням №8/15-32-04 від 17.03.2023р. ГУ ДПС в Одеській області підтверджено неможливість ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса своєчасно виконувати свій податковий обов`язок.

Також відповідач вказує, що реалії сьогодення свідчать, що через бойові дії на території України та запроваджений військовий стан повітряний простір України продовжує бути закритим для польотів цивільної авіації, що унеможливлює в Україні операційну діяльність українських та іноземних авіакомпаній, українських аеропортів, та, зокрема, підприємства. Як наголошує відповідач, українська авіаційна галузь зазнала великих втрат та надзвичайних негативних наслідків, усі позитивні прогнози на отримання доходів пов`язані, перш за все, з початком роботи цивільних аеропортів, початком польотів цивільним повітряними судами після відміни або скасування воєнного стану в Україні. Водночас, як зазначає відповідач, Європейська організація з безпеки аеронавігації (Євроконтроль) прогнозує, що обмеження на польоти в повітряному просторі України, росії, білорусі і Молдови збережуться до 2029 року, про що, зокрема, йдеться у семирічному прогнозі організації.

З огляду на викладене вище, відповідач має надію, що протягом року з дати ухвалення рішення ситуація в країні зміниться і разом з перемогою та відкриттям авіаційного простору відповідач змінить на краще свій фінансовий стан. Наразі, як вказує відповідач, посадовці готуються до відкриття авіапростору, зокрема, часткового, і наполегливо над цим працюють, враховуючи при цьому питання безпеки.

Відповідач звертає увагу суду на те, що сьогодні захист авіаційної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України, робота кожного українського аеропорту є вкрай важливою для держави. Так, зокрема, основним джерелом наповнення (майже 90%) державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях є державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, за авіаційну безпеку. Не менш важливим, за ствердженнями відповідача, є безперервне виконання ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса функцій експлуатанту аеродрому Одеса, визначених положеннями ст. 66 Повітряного кодексу України, які, зокрема, полягають у відповідальності за забезпечення безпеки польотів, контролі за станом приаеродромної території, будівництвом об`єктів, діяльністю суб`єктів на аеродромі та на приаеродромній території, контролі за дотриманням вимог щодо встановлення і розміщення маркірувальних знаків та радіотехнічних пристроїв, підтриманні встановленого порядку виконання і забезпечення польотів на аеродромі та здійсненні координації діяльності на аеродромі підприємств і організацій, а в період воєнного тану, й суб`єктів, задіяних у забезпеченні обороноздатності держави. Також відповідач додає, що після закриття повітряного простору залишилися функціонувати лише військові аеродроми та аеропорти спільного користування, які діють в інтересах сектору безпеки та оборони, діяльність відповідача, як експлуатанта аеродрому аеропорту спільного користування, залишається вкрай важливою.

При поверненні Міжнародного аеропорту Одеса до нормального ритму обслуговування авіаційних перевезень у мирний час та надходження відповідних доходів від основного виду діяльності після відкриття авіаційного простору (часткового відкриття авіаційного простору) відповідач гарантує оперативне вирішення проблем з існуючою заборгованістю, зокрема, погашення заборгованості перед позивачем шляхом добровільного виконання судового рішення по даній справі. Отже, як зазначає відповідач, не дивлячись на реальний поточний майновий стан останнього, наміри відповідача свідчать про бажання виконати рішення про стягнення основної суми боргу, а задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі дозволить уникнути ризиків банкрутства відповідача у період дії воєнного стану, під час якого ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса позбавлене можливості отримувати доходи від основного виду діяльності, та базуватиметься на принципах співмірності і пропорційності, забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

09.07.2024 р. від ТОВ Енерджі-Агент через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло до господарського суду надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 26434/24), в якій представник просить суд прийняти клопотання ТОВ Енерджі-Агент про зменшення розміру позовних вимог від 09.07.2024 р.; стягнути з ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса на користь ТОВ Енерджі-Агент заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 308261,72 грн. та судовий збір у розмірі 3699,14грн.; повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент судовий збір у розмірі 4980,00 грн., сплачений за платіжним дорученням № 2710 від 14.06.2024 р.

Вищевказану заяву позивача про зменшення позовних вимог судом прийнято до розгляду.

Також 09.07.2024 р. від ТОВ Енерджі-Агент через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 26468/24), в якій представник відповідача просить суд у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса про надання відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/2699/24 на один рік з дати постановлення рішення судом відмовити; стягнути з ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса на користь ТОВ Енерджі-Агент заборгованість за спожиту електричну енергію. Так, позивач вказує, що відповідач визнає та погоджується оплатити заборгованість, проте одночасно вказує, що на час дії військового стану в Україні останній є неприбутковою організацією, яка не виконує свою господарську діяльність, а здійснює діяльність у сфері оборони. Стосовно наданих відповідачем сертифікатів ТПП України про форс-мажорні обставини № 3100-22-1285 від 28.06.2024 р., № 3100-22-1286 від 28.06.2024 р. позивач зазначає, що дані сертифікати не свідчать про неможливість виконання зобов`язань перед ТОВ Енерджі-Агент за договором про постачання електричної енергії споживачу № 505 від 13.10.2021 р., а встановлюють факт не можливості виконання зобов`язань за іншим договором. При цьому позивач звертає увагу, що настання форс-мажорних обставин не звільняє від виконання зобов`язання, а звільняє лише від відповідальності, тобто від сплати нарахованих санкцій, які були нараховані саме через несплату невиконання основного зобов`язання. Між тим позивач зауважує, що матеріали справи не містять сертифікат, виданий саме Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором. Також позивач вказує, що відповідач не звертався до нього та не повідомляв письмово чи будь-яким іншим чином про настання форс-мажорних обставин.

Крім того позивач акцентує увагу суду, що відстрочення виконання рішення суду завдає значних збитків постачальнику, оскільки не отримання коштів за вже спожиту відповідачем електричну енергію призводить погіршення власного матеріально стану, оскільки з моменту запровадження нового ринку електричної енергії у відповідності до положень Закону України Про ринок електричної енергії всі учасники ринку, в тому числі і постачальники, мають як права, так і обов`язки, невиконання яких призводить до негативних фінансових результатів та й до можливих станів Переддефолту та Дефолту. Як наголошує позивач, ТОВ Енерджі-Агент вже більше двох років кредитує відповідача, не нараховує жодних штрафних санкцій, хоча їх нарахування не заборонено на період військового стану для юридичних осіб та продовжує здійснювати закупівлю електричної енергії і після запровадження військового стану на території України. В той же час, як вказує позивач, невиконання зі сторони відповідача власних договірних зобов`язань за умовами договору в частині несплати вартості послуг призводить до того, що ТОВ Енерджі-Агент шукає додаткові кошти для оплати перед іншими учасниками ринку електричної енергії, що є непомірним тягарем для постачальника. З урахуванням вищевказаного, зважаючи на те, що сторони взяли на себе взаємні права та обов`язки, які не виконуються ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса належним чином, ТОВ Енерджі-Агент вважає надання відповідачу такої відстрочки неможливим.

У підготовчому засіданні господарського суду 10 липня 2024 року по справі № 916/2699/24 було протокольно оголошено перерву до 21 серпня 2024 року о 15:30 згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України, про під розписку повідомлено представників сторін.

20.08.2024 р. від ТОВ Енерджі-Агент через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло до господарського суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. № 30684/24), в якій представник просить суд відкласти слухання по справі № 916/2699/24 на іншу дату, про що повідомити сторони.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2024 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/2699/24 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 11 вересня 2024 р. о 15:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2699/24 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 25 вересня 2024 р. о 12:30 год.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 25.09.2022 р. позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач просив суд відстрочити виконання рішення суду у справі № 916/4529/23 один рік з дня його ухвалення Господарським судом Одеської області.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

13 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса (споживач) було укладено письмовий договір про постачання електричної енергії споживачу № 505, відповідно до п. 1.2 якого його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ). Терміни та визначення, що використовуються в цьому договорі вживаються у значеннях, наведених у чинних нормативно-правових актах у сфері електроенергетики. Цей договір може укладатися відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до його умов та умов відповідної комерційної пропозиції, яку опубліковано на сайті постачальника та зазначено у додатку № 2 до цього договору, або на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті постачальника, відповідно до порядку передбаченого п. 3.1.7 ПРРЕЕ. Далі по тексту цього договору постачальник або споживач іменуються сторона, а разом - сторони.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Положеннями п. 3.1 договору визначено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком № 1 до цього договору.

В п. 5.1 договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.4 договору).

За умовами п.п. 5.5, 5.6 договору оплата здійснюється споживачем у строки, визначені у Додатку № 2 до цього договору. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.7 договору передбачено, що оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з п. 5.9 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

В п. 6.2 договору передбачено, що споживач зобов`язується, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору; до 14 (чотирнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, підписувати та надавати постачальнику скановану копію підписаного зі свого боку акту здачі-прийняття електричної енергії у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа з сканованою копією акту здачі- прийняття електричної енергії на електронні адреси постачальника, що вказані у п. 14 договору. Оригінал акту здачі-прийняття електричної енергії споживач надає постачальнику до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку не надання споживачем постачальнику оригіналу акту здачі-прийняття електричної енергії у встановлений строк - такий акт вважається погодженим та підписаним споживачем.

Відповідно до п. 7.1 договору постачальник має право, зокрема: отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

За умовами п. 9.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення (розділ 12 договору).

В п. 13.1 договору сторони передбачили, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви- приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

При цьому сторонами до договору було підписано Публічну комерційну пропозицію (а.с. 38-42), якою визначено ціна (тариф) електричної енергії, територія здійснення ліцензованої діяльності, спосіб та порядок оплати, термін оплати за електричну енергію, оплата послуг з розподілу електричної енергії, термін дії комерційної пропозиції, строк дії договору, інші умови.

Як встановлено судом, додатковою угодою без дати та без номеру (а.с. 36-37) сторонами викладено додаток № 2 в частині Ціна (тариф) електричної енергії у новій редакції.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки АТ ДТЕК Одеські електромережі № 101/29/03-4137 від 13.06.2024 р., що надана у відповідь на лист ТОВ Енерджі-Агент № 334/06/24 від 10.06.2024 р., ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса спожило за лютий 2024 р. електричну енергію в обсязі 149645 кВт.год., за березень 2024 р. 151865 кВт.год., за квітень 2024 р. 82596 кВт.год., за травень 2024 р. 79662 кВт.год.

На підставі наданих АТ ДТЕК Одеські Електромережі даних ТОВ Енерджі-Агент було сформовано рахунки за спожиту електричну енергію за вказані розрахункові періоди, а саме:

- № 505240219 від 08.03.2024 р. за лютий 2024 р. на суму 699826,81 грн. (в т.ч. ПДВ 116637,80 грн.);

- № 505240319 від 08.04.2024 р. за березень 2024 р. на суму 677579,11 грн. (в т.ч. ПДВ 112929,85 грн.);

- № 505240419 від 07.05.2024 р. за квітень 2024 р. на суму 392728,12 грн. (в т.ч. ПДВ 65454,69 грн.);

- № 505240519 від 06.06.2024 р. за травень 2024 р. на суму 463679,68 грн. (в т.ч. ПДВ 77279,95 грн.).

Як вказує позивач, вказані рахунки та акти були направлені на офіційну електронну адресу відповідача, що свідчить про їх отримання та беззаперечне погодження із визначеними обсягами споживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Так, укладений між сторонами по справі договір, який за своєю природою є договором енергопостачання, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії.

Наразі, як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачем була здійснена часткова оплата виставлених позивачем рахунків, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями, а саме: № 11943 від 25.03.2024 р. на суму 400000,00 грн., № 11945 від 26.03.2024 р. на суму 50000,00 грн., № 11969 від 10.04.2024 р. на суму 50000,00 грн., № 11977 від 15.04.2024 р. на суму 30552,00 грн., № 11978 від 17.04.2024 р. на суму 30000,00 грн., № 11984 від 22.04.2024 р. на суму 200000,00 грн., № 11986 від 03.05.2024 р. на суму 40000,00 грн., № 12008 від 17.05.2024 р. на суму 20000,00 грн., № 12009 від 17.05.2024 р. на суму 217000,00 грн., № 12012 від 17.05.2024 р. на суму 170000,00 грн., № 12014 від 20.05.2024 р. на суму 173000,00 грн., № 12019 від 05.06.2024 р. на суму 80000,00 грн., № 12030 від 10.06.2024 р. на суму 50000,00 грн.

Наразі, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачем була здійснена часткова оплата за спожиту електричну енергію. Так, несплата ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса вартості поставленої за договором про постачання електричної енергії споживачу № 505 від 13.10.2021 р. електричної енергії в повному обсязі стала підставою для звернення ТОВ Енерджі-Агент до суду із заявленим позовом за захистом своїх прав.

Поряд з цим, 09.07.2024 р. від ТОВ Енерджі-Агент через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло до господарського суду надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 26434/24), згідно з яким позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог з огляду на часткову сплату відповідачем основного боргу та стягнути з ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса на користь ТОВ Енерджі-Агент заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 308261,72 грн. та судовий збір у розмірі 3699,14 грн. Вказана заява судом прийнята до розгляду.

Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту електроенергію у повному обсязі відповідач порушив умови укладеного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 308261,72 грн.

Щодо відстрочення виконання судового рішення господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі Горнсбі проти Греції від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії від 28.07.99).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Разом з тим, суд наголошує, що положеннями ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що першою підставою, що унеможливлює виконання рішення є запровадження воєнного стану на території України з усіма негативними наслідками збройної агресії проти України та, зокрема, вплив цих наслідків на відповідача. Так, у зв`язку із забороною використання повітряного простору України відповідно до вимог п. 41 ч.1 ст. 1 Повітряного кодексу України, припиненням цивільних авіасполучень, введенням воєнного стану, неможливістю надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі та аеропортових послуг, неможливістю виконання роботи за основним видом діяльності, відсутністю необхідності виконання певних виробничих завдань, припиненням надходжень доходів, достатніх для забезпечення необхідних виплат, неможливістю користування орендованими земельними ділянками, на яких знаходиться вся нерухомість підприємства, що підтверджено відповідними сертифікатами ТПП України № 3100-22-1285 та № 3100-22-1286 від 31.10.2022 р., починаючи з 24.02.2022 р. компанія припинила роботу за основним видом діяльності, припинала використання приміщень в Міжнародному аеропорту Одеса, виробничих потужностей, енергетичних та водних ресурсів в межах ведення господарської діяльності, немає можливості використовувати орендовані земельні ділянки. Крім цього, відповідач звертає увагу, що ним сплачено більшу частину заборгованості як до подачі позову, так і в процесі розгляду справи судом. При цьому відповідач наголошує, що сторони у даній справі вочевидь не перебувають у рівних фінансових умовах, а їх економічні інтереси не є збалансованими.

З огляду на доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку, що подана заява про відстрочення виконання рішення є належним чином обґрунтованою, а надані відповідачем докази є достатніми задля встановлення судом існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду та водночас з яких вбачається за можливість встановити всі сукупні фактори, визначені статтею 331 ГПК України.

Суд враховує, що заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована загальновідомими обставинами, зокрема, військовою агресією рф проти України, масованими ракетними обстрілами території України, через що повітряний простір України продовжує бути закритим для польотів цивільної авіації, що має негативний вплив на економіку держави, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.

При цьому, відповідно до п. 2 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. в період дії воєнного стану військове командування (Генеральний штаб Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управління оперативних командувань, командири військових з`єднань, частини Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) запроваджують та здійснюють передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Наразі господарським судом враховує й те, що, дотримуючись вимог діючого законодавства, визначених, зокрема положеннями статті 17 Закону України Про правовий режим воєнного стану, підприємство відповідача сприяє діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, та, починаючи з 01.03.2022 р. сприяє ЗСУ наявними у компанії ПММ, ресурсами електроенергії, водопостачання та водовідведення, нерухомим та іншим майном сприяє посиленню обороноздатності країни.

При цьому суд зазначає, що через бойові дії на території України та запроваджений військовий стан, повітряний простір України продовжує бути закритим для польотів цивільної авіації, що унеможливлює в Україні операційну діяльність українських та іноземних авіакомпаній, українських аеропортів, та, зокрема, й підприємства відповідача, з огляду на що українська авіаційна галузь зазнала великих втрат та надзвичайних негативних наслідків.

Разом з тим господарський суд зауважує, що відповідачем майже повністю сплачена вартість за спожиту електричну енергію за спірним договором за період з лютого по травень 2024 року включно, оскільки із 2233813,72 грн. (загальної вартості спожитої електроенергії) несплаченими залишилися 308261,72 грн. Окрім того, погашення відповідачем більшої частини суми заборгованості свідчить про те, що ним вчинено фактичні дії, спрямовані на погашення такої заборгованості перед позивачем, та відсутні підстави вважати, що останній має на меті уникнення сплати частини боргу, що залишилася.

З огляду на викладене, суд вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює, в тому числі з метою забезпечення вирішення соціально важливих питань.

Враховуючи понесені від військової агресії збитки та матеріальний стан, у якому опинився відповідач, з огляду на викладені інші обставини справи щодо скрутного фінансового становища відповідача та приймаючи до уваги особливості та вид господарської діяльності останнього, дію воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, суд дійшов висновку про можливість відстрочення виконання судового рішення з підстав, зазначених заявником, та часткового задоволення відповідної заяви відповідача, а саме відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2024 року у справі № 916/2699/24 на строк до 25.03.2025 року, з врахуванням балансу та інтересів обох сторін.

Відстрочення виконання рішення суду в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3699,14 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент до Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса про стягнення заборгованості в сумі 308261,72 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса (65054, м. Одеса, вул. Центральний Аеропорт, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, буд. 14, офіс 5; ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 308261/триста вісім тисяч двісті шістдесят одна/грн. 72 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 3699/три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять/грн. 14 коп.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса про відстрочення виконання судового рішення (вх. № 26285/24 від 08.07.2024) задовольнити частково.

4. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2024 року у справі № 916/2699/24 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Агент заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 308261,72 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 3699,14 грн. на строк до 25.03.2025 року.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 04 жовтня 2024 р.

Суддя В.С. Петров