ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

03 жовтня 2024 року м. ХарківСправа № 922/2680/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши клопотання представника фізичної особи - підприємця Іванова Антона Сергійовича (вх. № 23893/24 від 23.08.2024) про зупинення провадження у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Єремеєва Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Фізичної особи - підприємця Іванова Антона Сергійовича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )
про за участю представників: стягнення 843972,34 грн
позивача - Махно А.В.,

відповідача - Пасенюка К.О., в режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/2680/24 за позовом фізичної особи - підприємця Єремеєва Олександра Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) до фізичної особи - підприємця Іванова Антона Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 843972,34 грн, яка складається з суми позики у розмірі 820956 грн, інфляційних втрат у розмірі 19258,54 грн, 3% річних у розмірі 3757,80 грн.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

23.09.2024, в межах підготовчого провадження у справі, представником фізичної особи - підприємця Іванова Антона Сергійовича було подано до суду клопотання (вх. № 23893/24 від 23.08.2024) про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

02.10.2024 до суду надійшли письмові заперечення позивача (вх. № 24794/24) на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, посилаючись, зокрема, на те, що зупинення провадження в господарській справі до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ суперечить частині другій статті 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2024, представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання представника відповідача заперечував повністю, просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши клопотання представника відповідача (вх. № 23893/24 від 23.08.2024) та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, суд, вирішуючи питання щодо можливості зупинення провадження у справі, виходить з наступного.

Як вказує представник відповідача, Іванов Антон Сергійович 28.06.2024 на підставі наказу Ком. 7180НАБ № 27-РС від 28.06.2024 призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом.

28.06.2024 між Іванович Антоном Сергійовичем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Контракт укладено на три роки.

Згідно з відомостями з військового квитка Відповідача 15.08.2024, згідно наказу №263 Іванов Антон Сергійович зарахований до військової частини НОМЕР_4 , де проходить військову службу досьогодні.

Перебування на військовій службі відповідача також підтверджено довідкою №28678 від 28.08.2024, виданою ТВО командира військової частини НОМЕР_4 .

В серпні 2024 року відповідач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою № 28813 від 30.08.2024, виданою ТВО командира військової частини НОМЕР_4 .

Як вказує представник відповідача Військова частина НОМЕР_4 (3-тя окрема штурмова бригада) виконує бойові завдання у зоні бойових дій на різних напрямках в східних областях України.

Відповідач і надалі продовжує брати участь в обороні України та перебувати в зоні бойових дій, що унеможливлює особисту участь Відповідача у розгляді судової справи.

На підтвердження викладених обставин, представником відповідача надано наступні документи: копію військового квитка відповідача; копію контракту на проходження служби; копію довідки в/ч НОМЕР_4 № 28676 від 30.08.2024; копію довідки в/ч НОМЕР_4 № 28813 від 28.08.2024.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення (постанова Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №914/2150/18).

Верховний Суд також зауважує, що зупинення провадження у справі має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення з урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи (постанова ВС від 01.02.2022 у справі №160/12705/19).

Водночас, слід зазначити, що обов`язок суду зупинити провадження у справі має бути зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду такої справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

У постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16 зазначено, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Смірнова проти України" та "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі "Красношапка проти України").

Процесуальний закон містить імперативний обов`язок суду зупинити провадження за вказаною підставою незалежно від статусу сторони, наявності в сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), волевиявлення учасників процесу, категорії справи, ціни позову, виду вимог, що розглядаються в провадженні, чи будь-яких інших чинників. Так само закон не ставить вимог і до характеру несення стороною військової служби: за контрактом, за призовом під час мобілізації, під час особливого періоду, за місцем несення служби, посадою, званням, родом військ тощо.

Разом з тим, Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (п.3 ч. 1 ст.227 ГПК України), в матеріалах справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань (постанови Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19).

Так, належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) Верховний Суд визнає недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова від 29.03.2023 у справі №756/3462/20).

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо), оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу п. 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19, від 17.01.2023 у справі № 501/1699/17, від 09.05.2023 у справі № 296/5671/21, висловлено позицію щодо застосування пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Аналогічних висновків дійшов і Касаційний адміністративний суд (застосування пункту 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України), зокрема, у постанові від 25.04.2024 у справі №852/2а-1/24.

Саме такий висновок також викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі 906/855/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, клопотання представника відповідача не містить допустимих доказів на підтвердження того, що фізична особа - підприємець Іванов Антон Сергійович перебуває у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки відповідач не надав наказ по особовому складу, а отже, відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Cамі по собі довідки про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, військовий квиток, контракт про проходження військової служби у ЗСУ не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

При вирішенні питання про зупинення провадження необхідно оцінювати обставини справи з точки зору добросовісності, процесуальної поведінки, зловживання процесуальними правами такого учасника процесу в кожній конкретній ситуації.

Суд бере до уваги, що відповідач уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом та має можливість підтримувати комунікацію з судом через свого представника, а саме подавати клопотання, ознайомлюватись з матеріалами справи, подавати заяви по суті, брати участь у судових засіданнях.

Водночас, наявні матеріали справи та обставини справи дозволяють надати ґрунтовну оцінку правовідносинам, що склалися між позивачем та відповідачем.

При цьому, суд враховує приписи частині другої статті 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Керуючись ст. 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника фізичної особи - підприємця Іванова Антона Сергійовича (вх. № (вх. № 23893/24 від 23.08.2024) про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на дану ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.10.2024.

Суддя Н.М. Кухар