ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1474/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Христенко А.О.

при розгляді справи за позовом: Фермерського господарства «Квант» (вул. Сітьова, 15-Б, смт Калинівське (з), Великоолександрівський р-н, Херсонська обл., 74131)

до відповідача: Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, 119991)

про стягнення 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Єленич О.В.;

від відповідача: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Предмет позову

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення майнової шкоди в сумі 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США, з яких:

- 3008997,86 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортних засобів (що еквівалентно 82283,64 доларам США);

- 5205212,71 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок викрадення транспортних засобів (що еквівалентно 177926,17 доларам США);

- 22728484,97 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження, втрати (викрадення) та знищення рухомого майна (що еквівалентно 621530,08 доларам США);

- 49419554,88 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок втрати урожаю та збитку, понесеного на проведення агротехнічних робіт (що еквівалентно 1351420,48 доларам США).

Склад учасників справи та їхні позиції по суті спору

Підставою позову позивач визначив обставину знищення, пошкодження та викрадення майна позивача під час тимчасової окупації Бериславського району Херсонської області збройними формуваннями Російської Федерації, а також внаслідок збройної агресії відповідача (ракетного обстрілу, детонації залишеного військовими РФ вибухонебезпечного предмету тощо).

Під час розгляду справи позивачем були подані суду додаткові письмові пояснення (а.с. 101-109, т.5), в яких останній пояснив, що Закон України «Про валюту і валютні операції» не забороняє проводити операції з відшкодування шкоди нерезидентом на підставі судового рішення в іноземній валюті. При цьому вказання позивачем еквіваленту розміру заявленого до стягнення збитку в іноземній валюті відповідає вимогам Методики, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223, а також забезпечить поновлення права позивача у найбільш ефективний спосіб.

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом саме позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 30.01.2019 у справі №552/6381/17, від 13.03.2019 у справі №757/39920/15-ц, від 01.04.2020 у справі №520/13067/17, від 05.05.2020 у справі №554/8004/16-ц).

З цього приводу КГС у складі Верховного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 910/5699/23 виснував, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою/іноземною державою (органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою/органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою іноземної держави); відповідачем є відповідна держава як учасник цивільних правовідносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Держава Україна, як і іноземна держава бере участь у справі у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою) як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. А тому у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою) на позивача, відповідно до вимог пунктів 2, 4 частини третьої статті 162 ГПК України, покладено обов`язок зазначити, окрім безпосередньо держави, яка за його ствердженням завдала йому шкоди, також орган (органи) відповідної держави, якого (яких) позивач зазначає порушником своїх прав.

У даній справі позивач визначив відповідачем Російську Федерацію в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, адресу місцезнаходження відповідача позивач вказав: вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, 119991.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Статтею 367 ГПК України визначено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Водночас, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. З огляду на триваючу широкомасштабну збройну агресію Російської Федерації проти України воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє станом на цей час.

Відповідно до п.1.7. Розділу І Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54 (далі - Інструкція), суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Міністерство юстиції України.

Згідно з п/п 1.11.5. п.1.11. Розділу І Інструкції міжрегіональні управління, зокрема, готують роз`яснення та надають методичні рекомендації судам України щодо надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

З урахуванням викладеного, з огляду на триваючу широкомасштабну збройну агресію Російської Федерації проти суверенної держави України, суд звернувся до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом для отримання роз`яснень та методичних рекомендацій щодо порядку повідомлення судом відповідача про розгляд даної справи.

У відповідь на цей запит Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 15.04.2024 № 24127/11.2-21 (а.с. 73-74, т.5) повідомило суд про таке: при застосуванні міжнародних договорів України у сфері міжнародного правового співробітництва в цивільних і кримінальних справах, які продовжують діяти у відносинах з Російською Федерацією, просимо виходити з того, що від початку повномасштабного вторгнення в Україну 24.02.2022 фактично унеможливлено застосування з цією державою відповідних міжнародних договорів України, у тому числі, у зв`язку з припиненням поштового сполучення. За інформацією Міністерства закордонних справи України 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади РФ за посередництва третіх держав також не здійснюється. Враховуючи викладене, передача/отримання будь-яких документів до/з компетентних органів Росії, у тому числі дипломатичними каналами, неможлива.

Керуючись вищевикладеним, суд зазначає, що у зв`язку з повномасштабним і неспровокованим вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення ухвал суду безпосередньо до компетентних органів Російської Федерації чи до посольства Російської Федерації в Україні, у зв`язку із припиненням його роботи на території України. До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17.

За цих обставин, суд здійснював повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи єдино можливим і законним способом, який передбачений ч. 4 ст. 120 ГПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Неявка відповідача в даному випадку не може перешкоджати реалізації гарантованого Конституцією України та міжнародними актами права осіб на доступ до правосуддя. Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від відповідача не надходило. При цьому відповідач відзив на позов і жодних доказів суду також не надав, а тому справу згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує за наявними матеріалами.

Підсудність справи Господарському суду Одеської області

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч.1-5 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно з ч. 8 ст. 29 ГПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)" змінено територіальну підсудність судових справи Господарського суду Херсонської області з визначенням їх територіальної підсудності Господарському суду Одеської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Керуючись вищенаведеними правовими нормами, а також враховуючи усталену практику Верховного Суду, зокрема, наведену у постановах від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 у справі № 760/17232/20-ц, від 22.06.2022 у справі № 311/498/20 господарський суд виснує про таке.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження» (Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 59).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, обмеження права на справедливий суд, зокрема шляхом застосування судового імунітету держави, є таким що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга № 37112/97), рішення від 21 листопада 2001 року, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 55).

ЄСПЛ неодноразово визнавав, що «надання імунітету державі в ході цивільного судочинства переслідує законну мету дотримання міжнародного права для сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через повагу до суверенітету іншої держави» (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 60; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 29 червня 2011 року, § 52; Wallishauser v. Austria, (скарга № 156/04), рішення від 17 липня 2012 року, § 60).

Таким чином, у контексті наведеної практики ЄСПЛ, застосування судового імунітету Російської Федерації у справі за позовом про відшкодування шкоди повинно мати законну мету, зокрема сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через дотримання міжнародного права. У той же час, збройна агресія проти України, здійснена Російською Федерацією в порушення основоположних принципів і норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, вчинені її збройними силами міжнародно-правові злочини в Україні виключають, з ініціативи Російської Федерації, питання ввічливості та добрих відносин між країнами. Це позбавляє застосування судового імунітету Російської Федерації, що обмежує право позивача на справедливий суд, законної мети.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, «обмеження буде несумісне з пунктом 1 статті 6 Конвенції 1950 року, якщо … не існує розумної пропорції між використовуваними засобами та метою, яка переслідується». Також, при розгляді питання про доступ до суду в контексті застосування юрисдикційного імунітету держави, «необхідно переконатися, що обмеження, що застосовуються, не обмежують і не скорочують доступ, що залишився особі, таким чином або такою мірою, що порушується сама сутність права [доступу до суду]» (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55). В іншому випадку, повне перешкоджання у розгляді справи, без будь-якої провини з боку позивача, буде суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року (McElhinney v. Ireland (скарга № 31253/96), рішення від 21 листопада 2001 року, Окрема думка Судді L. Лукейдіса).

Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 75 ГПК України), що Російська Федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би Російська Федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду Російської Федерації.

Таким чином, звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

При розгляді питання щодо застосування судового імунітету, суд бере до уваги «загальні принципи, що лежать в основі прав людини та гуманітарного права та втілюють основні права, такі як право на ефективний спосіб захисту права, право на компенсацію збитків, понесених внаслідок порушень гуманітарного права, та право на захист від відмови у правосудді» (окрема думка Судді Юсуфа до рішення Міжнародного Суду ООН (ICJ) у справі Jurisdictional Immunities of the State (ФРН проти Італії) від 03 лютого 2012 року, § 30.)

Виходячи із сукупності наведеного, суд вважає, що право позивача на судовий захист повинно бути захищене, а судовий імунітет не повинен бути перешкодою для такого права у тих виняткових обставинах, коли немає інших механізмів відшкодування. Наразі відсутні будь-які механізми або інші міждержавні домовленості між Україною та Російською Федерацією щодо відшкодування шкоди фізичним та юридичним особам, завданих внаслідок дій військової агресії Російської Федерації на території України.

За таких обставин, застосування судового імунітету Російської Федерації у даній справі не буде узгоджуватися із обов`язком України як держави і суду, зокрема, забезпечити реалізацію права позивача на справедливий суд. З огляду на відсутність інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, застосування судового імунітету Російської Федерації буде порушенням самої сутності права на справедливий суд. Також, зважаючи на військову агресію Російської Федерації, якою порушується державний суверенітет України, застосування судового імунітету Російської Федерації буде непропорційним до своєї мети.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року. Ці Конвенції втілюють концепцію обмеженого імунітету держави, визначають, в якій формі є можливою відмова держави від імунітету («явно виражена відмова від імунітету» на підставі укладеного міжнародного договору чи контракту, або «відмова від імунітету, яка передбачається», коли іноземна держава вступає у судовий процес і подає зустрічний позов у суді іноземної держави), а також закріплюють перелік категорій справ, у яких держава не користується імунітетом у суді іншої держави-учасниці.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Відповідно до загальноприйнятої та усталеної практики міжнародних судових органів, держава може бути пов`язана положеннями міжнародного договору, навіть якщо вона не ратифікувала такий договір, якщо положення такого договору відображають звичаєве міжнародне право (Рішення Міжнародного Суду ООН у справі North Sea Continental Shelf (ФРН проти Нідерландів) від 20 лютого 1969 року, § 71; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 66). Зокрема, при застосуванні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вона не може тлумачитися абстрактно, а підлягає тлумаченню у світлі правил, викладених у Віденській конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року, у пп. (с) пункту 3 статті 31 якої вказується, що необхідно брати до уваги «будь-які відповідні норми міжнародного права, застосовні у відносинах сторін» (Loizidou v. Turkey (скарга № 15318/89), рішення від 18 грудня 1996 року, § 43).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що суд «повинен пам`ятати про особливий характер Конвенції як договору про права людини, а також брати до уваги відповідні норми міжнародного права, зокрема ті, що стосуються надання державного імунітету» (Fogarty v. The United Kingdom, (скарга № 37112/97), рішення від 21 листопада 2001, § 35; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 56; Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 48).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Oleynikov v. Russia, якщо національні суди підтримують юрисдикційний імунітет держави без будь-якого аналізу застосовних принципів звичаєвого міжнародного права, такі суди порушують право заявника на доступ до суду навіть у тих випадках, коли юрисдикційний імунітет підлягає застосуванню (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, §§ 71-73).

Таким чином, суд зобов`язаний проаналізувати питання про застосування юрисдикційного імунітету в даній справі з огляду на положення звичаєвого міжнародного права.

Як зазначив ЄСПЛ у справах Cudak v. Lithuania та Oleynikov v. Russia: «застосування абсолютного державного імунітету явно розмивалося протягом багатьох років, зокрема, у зв`язку із прийняттям Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй Конвенції про юрисдикційні імунітети держав та їх власності у 2004 році» (Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/0256), рішення від 23 березня 2010 року, § 64; Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 53; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 61). Таким чином, концепція судового імунітету держави зазнала обмежень з огляду на динамічний розвиток звичаєвого міжнародного права.

Більше того, у рішенні ЄСПЛ у справі Oleynikov v Russia, ЄСПЛ підтвердив вищевказану позицію. ЄСПЛ встановив, що Російська Федерація не ратифікувала Конвенцію ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), але й не заперечила їй, підписавши конвенцію 01 грудня 2006 року. З огляду на вказане, вирішуючи питання порушення права заявника на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, ЄСПЛ застосував положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) на основі звичаєвого міжнародного права (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 68). Вказану правову позицію підтвердив Верховний Суд у пункті 75 постанови від 25 січня 2019 року у справі № 796/165/18 (провадження № 61-44159ав18) про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення про стягнення сум компенсації з Російської Федерації.

Відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що стаття 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) підлягає застосуванню відповідно до звичаєвого міжнародного права як кодифікований звід звичаєвих норм міжнародного права.

Стаття 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) відображає підставу для обмеження судового імунітету іноземної держави внаслідок завдання фізичної шкоди особі або збитків майну, так званий «деліктний виняток» («tort exсeption»). Умовами, необхідними для застосування «деліктного винятку», є: 1) принцип територіальності: місце дії/бездіяльності має бути на території держави суду; 2) присутність автора дії/бездіяльності на території держави суду в момент вчинення дії/бездіяльності (агента чи посадової особи іноземної держави); 3) дія/бездіяльність ймовірно може бути привласнена державі; 4) відповідальність за дії/бездіяльність передбачена положеннями законодавства держави суду; 5) завдання смерті, фізичної шкоди особі, збитків майну чи його втрата; 6) причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю і завданням смерті, фізичної шкоди особі або збитків майну чи його втратою.

Отже, суд вважає, що у питанні застосування імунітету держави від юрисдикції відповідні норми не можна тлумачити абстрактно або у відриві від встановлених фактичних обставин справи. Необхідно повністю враховувати особливості та обставини кожної справи, а також фактори, що лежать в її основі. У цьому випадку йдеться про вимоги щодо відшкодування майна за неправомірні дії, допущені Російською Федерацією, при відсутності альтернативних засобів відшкодування збитків.

Незастосування судом юрисдикційного імунітету іноземної держави щодо невиплати відшкодування за серйозні порушення прав людини під час збройного конфлікту, допущені відповідальною державою, особливо за відсутності інших засобів відшкодування збитків, не є порушенням суверенних прав іншої держави (Окрема думка Судді Юсуфа до рішення Міжнародного Суду ООН (ICJ) у справі Jurisdictional Immunities of the State (ФРН проти Італії) від 03 лютого 2012 року, § 50). Навпаки, це сприяє кристалізації винятку з судового імунітету держав, заснованого на принципах, які покладені в основу прав людини і гуманітарного права, включаючи право на ефективний спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також факт відсутності інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, суд виснує, що судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на підстави позову, що є винятком до судового імунітету держави відповідно до звичаєвого міжнародного права.

Крім цього, підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до частини першої статті 11 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 31 липня 2006 року, Україна вживає таких заходів, які можуть бути необхідними для ефективного, пропорційного й такого, що відраджує, покарання за злочини тероризму.

Згідно зі статтею 13 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, Україна зобов`язана вжити необхідних заходів для захисту й підтримки жертв тероризму, здійсненого на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Міжнародної конвенції про боротьбу з фінансуванням тероризму ратифікованої Верховною Радою України 12 вересня 2002 року, Україна має зобов`язання щодо створення механізмів компенсації жертвам злочинів тероризму. У той же час, відсутність спеціального визначеного державою механізму компенсації (захисту порушеного права) не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими законом, у тому числі шляхом звернення до суду.

Таким чином, застосування судового імунітету Російської Федерації та відмова у розгляді по суті позову у даній справі означала би порушення Україною своїх міжнародно-правових зобов`язань відповідно до вищезазначених конвенцій щодо боротьби з тероризмом. Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом. Особливістю правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин є наявність у неї імунітету, який ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції». Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21).

Таким чином, концепція судового імунітету держави базується на міжнародно-правовому принципі суверенної рівності держав. Суд також звертає увагу на те, що судові імунітети держав виникли в той час, коли індивідуальних прав людини практично не існувало і коли це було потрібно державам для більшого захисту від можливих переслідувань через судові зловживання. Натомість, доктрина судового імунітету держави в наш час підлягає дедалі більшій кількості обмежень, адже існує тенденція зменшити її застосування з огляду на розвиток прав людини, які зміцнюють позиції особи як суб`єкта правових відносин. У сучасному демократичному суспільстві абсолютний імунітет держави від судового розгляду є анахронічною доктриною, несумісною з вимогами справедливості та верховенства права (рішення ЄСПЛ у справі McElhinney v. Ireland (скарга № 31253/96), рішення від 21 листопада 2002 року, Окрема думка Судді L. Лукейдіса).

Таким чином, застосування судового імунітету держави скоротилося у світлі еволюції міжнародного права від правової системи, орієнтованої на державу, до системи, яка також захищає права людини по відношенню до держави.

У своїй постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на Російську Федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки «вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН». Зокрема, Верховний Суд встановив, що «такими діями Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача».

Отже, такий підхід Верховного Суду відображає те, що суд, перш ніж ухвалити рішення про судовий імунітет держави, має брати до уваги основні обставини конкретної справи, щоб визначити, чи застосовується виняток до судового імунітету.

Суд звертає увагу на те, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Більше того, така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва Російської Федерації. Зокрема, у пункті 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплений принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй. Згідно з частиною першою статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України. Крім того, аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України. Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Проте, станом на даний час Російська Федерація не виконала приписів (вимог) ні Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року, ні наказу Міжнародного суду ООН від 16 березня 2022 року, та продовжує військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення та цивільних об`єктів у порушення норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, Женевських Конвенцій 1949 року та Додаткового протоколу I 1977 року до них.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року № 2188-IXпро заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.

У таких висновках Суд керується тим, що дії Російської Федерації вийшли за межі її суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права здійснювати збройну агресію проти іншої країни. Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. Враховуючи вказане, Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності у випадку встановлення судом обставин заподіяння шкоди майну позивача. До таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 49).

Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається, Суд врахував таке:

- предметом позову є відшкодування майнової шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України;

- місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна;

- передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України;

- вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН;

- національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

Отже, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію Господарського суду Одеської області на розгляд та вирішення цього спору, пов`язаного з заподіянням шкоди на території України в Херсонській області.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 09.04.2024 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25 квітня 2024 року о 16:30.

Ухвалою суду від 23.04.2024 судом було задоволено клопотання позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

25.04.2024 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 27.05.2024 о 12:00.

27.05.2024 суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.06.2024 о 14:00.

Судове засідання 20.06.2024 о 14:00 не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги. Ухвалою суду від 20.06.2024 судом було призначено судове засідання у справі на 11 липня 2024 року о 16:00.

Судове засідання 11.07.2024 о 16:00 не відбулось, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду. Ухвалою суду від 12.07.2024 судом було призначено судове засідання у справі на 05 вересня 2024 року о 15:30.

05.09.2024 суд протокольною ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні до 27 вересня 2024 року о 12:00.

У судовому засіданні 27.09.2024 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 55-63, т.1; а.с. 54-55, т. 5), Фермерське господарство «Квант» було зареєстровано 26.01.1994, а видами економічної діяльності цього фермерського господарства є: 01.11. вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.61. допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21. оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 01.63. післяурожайна діяльність; 46.61. оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 49.41. вантажний автомобільний транспорт; 52.29. інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 46.14. діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками; 46.63. оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; 47.99. інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Станом на 23.11.2022 та на час звернення позивача з позовом до суду місцезнаходженням ФГ «Квант» є: вул. Сітьова, 15-б, смт Калинівське, Великоолександрівський район, Херсонська область.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 71-184, т.1; а.с. 1-135, т.2), у користуванні позивача перебувають земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Калинівської селищної ради, Великоолександрівського району, Херсонської області.

Для здійснення господарської діяльності позивач 04.01.2022 уклав з Фермерським господарством «ВІКДАН-АГРО» договір позички (про надання майна у безоплатне користування) (а.с. 65-66, т.1), за умовами якого позивачу передано у строкове та безоплатне користування критий тік (площею 1988,9 кв.м.), складські приміщення (площею 1162,6 кв.м.), майданчик для зберігання сільськогосподарської техніки (площею 676,7 кв.м.) та вагову (площею 21,3 кв.м.), за адресою: смт Калинівське, Бериславський район, Херсонська область, вул. Сітьова, 15-б. Цей договір укладено строком на два роки. Майно у користування позивача передано за актом приймання-передачі в строкове безоплатне користування майна від 04.01.2022 (а.с. 70, т.1). На підтвердження обставини перебування вказаного майна у власності Фермерського господарства «ВІКДАН-АГРО» до матеріалів справи долучено копії витягу про державну реєстрацію прав від 04.05.2011 серії ССУ № 696065 та свідоцтво про право власності на майно від 04.05.2011 серії САС № 897992 (а.с. 67-69, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, на балансі ФГ «Квант», станом на 10.03.2022, знаходилось майно (матеріальні цінності), на підтвердження володіння якими позивач до матеріалів справи долучив відповідні докази, зокрема:

Транспортні засоби

№НайменуванняПідтверджувальний документ (а.с. 146-181, т. 2; а.с. 1-6, т. 3)
1)автомобіль самоскид СКС G33098-14CC з реєстраційним номером НОМЕР_1 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2
Договір № CRM від 22 квітня 2020 року
Видаткова накладна №910 від 27 травня 2020 року
Акт приймання-передачі автомобіля №ЕА000000910 від 27 травня 2020 року
2)автопаливозаправник СКС 9,6-АЦП (на базі автомобіля ГАЗ-33098) з реєстраційним номером НОМЕР_3 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4
Договір №CRM від 22 квітня 2020 року
Видаткова накладна №910 від 27 травня 2020 року
Акт приймання-передачі автомобіля №ЕА000000910 від 27 травня 2020 року
3)напівпричіп - самоскид WIELTON NW-3 з реєстраційним номером НОМЕР_5 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6
Видаткова накладна №09/00058 від 25 вересня 2020 року
Акт приймання-передачі №1 від 25 вересня 2020 року
Акт огляду реалізованого транспортного засобу №7350/20/000236 від 24 вересня 2020 року
4)тягач сідельний MAN TGX 18.440 4x2 з реєстраційним номером НОМЕР_7 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8
Видаткова накладна № 09/00059 від 25 вересня 2020 року
Акт приймання-передачі №1 від 25 вересня 2020 року до Договору купівлі продажу №29020 від 22 червня 2020 року
Акт огляду реалізованого транспортного засобі №7350/20/000235 від 24 вересня 2020 року
5)трактор Беларус 892 з реєстраційним номером НОМЕР_9 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_10
Акт приймання-передачі за Договором купівлі-продажу №43/2909 від 23 березня 2016 року від 07 квітня 2016 року
Видаткова накладна №463179 від 07 квітня 2016 року
6)трактор Беларус 892 з реєстраційним номером НОМЕР_11 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_12
Акт приймання-передачі за Договором купівлі-продажу №43/2909 від 23 березня 2016 року від 07 квітня 2016 року
Видаткова накладна №463179 від 07 квітня 2016 року
7)причіп КРД-050108-50 з реєстраційним номером НОМЕР_13 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14
Видаткова накладна №34 від 22 квітня 2016 року
8)комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 7700 з реєстраційним номером НОМЕР_15 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_16
Видаткова накладна №2516 від 10 червня 2021 року
9)комбайн зернозбиральний New Holland СХ 6,90 з реєстраційним номером НОМЕР_17 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_18
Видаткова накладна №3640 від 26 червня 2018 року
10)оприскувач самохідний John Deere 4730 з реєстраційним номером НОМЕР_19 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_20
Договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №339- НК/ст/2016 від 24 жовтня 2016 року
Товарно-транспортна накладна №Р3213 від 05 квітня 2017 року
Акт прийому-передачі від 05 квітня 2017 року
Видаткова накладна №3213 від 05 квітня 2017 року
Митна декларація №UA901010/2017/001595
11)трактор колісний CLAAS AXION 950 з реєстраційним номером НОМЕР_21 Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_22

Необротні активи (машини та обладнання), які були викрадені, знищені та/або пошкоджені

№НайменуванняОд. вим.К-тьПідтверджувальні документи (а.с. 7-13, т. 3)
1)культиватор Case IH Tiger - Mate 255шт.1Видаткова накладна №1235699 від 10 травня 2018 року
2)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
3)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
4)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
5)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
6)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
7)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
8)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
9)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна №ЄП-0000081 від 30 січня 2020 року
10)ємність харчова горизонтальнашт.1Видаткова накладна «СТ-0000021 від 07 квітня 2017 року
11)комплект устаткування і матеріалів для системи відеореєстраціїшт.1Видаткова накладна №14 від 20 червня 2016 року
12)ноутбук ASUS VivoBook 15 X512FL- BQ436, 00274шт.1Видаткова накладна № 220308 від 13 лютого 2020 року
13)система паралельного водіння Hexagon Ti5шт.1Видаткова накладна №111 від 20 лютого 2018 року
14)розподільник мінеральних добрив ZAM 1501шт.1Видаткова накладна №135 від 06 лютого 2019 року
Акт приймання-передачі сільськогосподарських машин №0602-1 від 06 лютого 2019 року

Виробничі запаси, малоцінні та швидкозношувані предмети, які були викрадені або знищені

№НайменуванняОд. вим.К-тьПідтверджувальні документи (15-83, т. 3)
1)змащувальне мастило MCAN102562 (AN102562)шт.10Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
2)змащувальне мастило GREASE в тубах по 0,4 л MCTY6341шт.5Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
3)олива трансмісійна Extrem Gard 85W-140 1*20Lл2Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
4)олива для двигунів JD PLUS 50 SAE 15W- 40(200л.)л400Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
5)автомобільна гідравлічна олива JD Hy- Gard HYDR-FLUIDл400Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
6)рукоятка регулятора прикочувального колеса N282710шт.68Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
7)фільтр масляний RE509672(RE538245)шт.12Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
8)розривна муфта RE577560(RE256693)шт.2Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
9)шланг радіатора RE577825 (RE337071)шт.1Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
10)підшипник ролик. коніч. RE330861шт.1Видаткова накладна №408323 від 24 вересня 2021 року
11)пружинаN284055 (N280485)шт.40Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
12)пристрій кріплення багажа 5т/5,5м. CP 5.0/5000шт.20Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
13)фара LED овал (24W, 8ламп, 12/24V) широкий ПРОМІНЬ 27 100090шт.2Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
14)фара LED прямок (18W, 6ламп, 110х115мм) вузький ПРОМІНЬ 453701045 allшт.4Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
15)фара LED прямок (18W, 6ламп, 110х115мм)широкий ПРОМІНЬ 453701046 allшт.2Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
16)фара LED прямокут (45W, 15ламп, 170х110мм, 12-24V) ДОДАТКОВА allшт.2Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
17)кронштейн заднього додатк.ресори ЗІЛ- 444шт.1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
18)шайба плоска Д-6(0.5КГ) (близько 420 шт.) ШП-6шт.2Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
19)шайба плоска Д-8(0.5КГ) (близько 220 шт.) ШП-8компл.1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
20)шайба плоска Д-12(0.5КГ) (близько 75 шт.) ШП-12компл.1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
21)шайба плоска Д-14(0.5КГ) (близько 55 шт.) ШП-14компл.1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
22)болт М6Х30 (около 110 шт.)кг1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
23)болт М8Х40 (около 45 шт.)кг1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
24)болт М10Х40 (около 25 шт.)кг1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
25)болт М12Х40 (біля 14 шт.)кг1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
26)ємність пластикова з гнучким носиком та кришкою 5л. YT-06985шт.1Видаткова накладна №1737 від 10 лютого 2022 року
27)трубка манометра масла Т 150 (L = 1500 мм) (EXCELENT) (вир-во Україна) 000002161шт.1Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
28)р/к мосту заднього МТЗ (пароніт ) ( 6 наймен.) (вир-во МПИ-Агро, м. Мелітополь) 000002583компл.4Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
29)гайка осі прод.тяг 000001345шт.2Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
30)гайка футорки М30х1,5 ГАЗ,ЗІЛ (ліва різьба) 000000528шт.5Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
31)РВТ 10 2SN ключ 24 L-600 P-330 000000 262шт.1Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
32)вказівник тиску масла МТЗ 6 атм. (МД- 219) (вир-во Білорусь) 000000414шт.1Видаткова накладна №23 від 10 лютого 2022 року
33)втулка - A110612-Gшт.20Видаткова накладна №Х-21174 від 26 січня 2022 року
34)лампа 12В 60 Вт RE179326(9005)шт.20Видаткова накладна №425098 від 26 січня 2022 року
35)датчик рівня пального ДРП.И485-700П з монтажним компл.. і з`єднувальним кабелем 7м.шт.1Видаткова накладна №13 від 26 січня 2022 року
36)гайка М 45 TR119850 (R569970)кг2Видаткова накладна №408323 від 24 вересня 2021 року
37)гвинт N148820шт.50Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
38)втулка важеля сошника 31.93х41.364х25.4 (P283636), JD (Greenli)-шт.71Видаткова накладна №Х-21174 від 26 січня 2022 року
39)втулка важеля прикот. колеса, JD- шт.272Видаткова накладна №Х-21174 від 26 січня 2022 року
40)колектор зернопровода A89476шт.4Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
41)колектор розподільнийA89477шт.2Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
42)шланг KG100x100(AA54444), KG250x100(AA54447)м121,92Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
43)скоба заспокоювача N283976шт.30Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
44)башмак стійки сошника N 284045(n283731), N 284044 (N283730)шт.68Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
45)ремкомпл.ект розривної муфти RE186600шт.1Видаткова накладна №419796 від 08 грудня 2021 року
46)соняшник Мегасанпо292Видаткова накладна №5988 від 22 лютого 2018 року
47)соняшник ЛГ 5580міш.133Видаткова накладна №21514 від 03 квітня 2020 року
48)насіння соняшнику ЛГ5555міш.14Видаткова накладна №56117 від 17 травня 2021 року
49)насіння соняшнику ЛГ50480міш.350Видаткова накладна №39920 від 22 квітня 2021 року
50)пшениця озимат45,68Видаткова накладна №238 від 20 вересня 2021 року
Видаткова накладна №241 від 21 вересня 2021 року
Видаткова накладна №63 від 24 вересня 2021 року
51)сульфат амоніют360,73Видаткова накладна №935 віл 05 березня 2020 року
Видаткова накладна №АГ-23/04310 від 23 квітня 2021 року
Видаткова накладна №АГ-12/07228 від 12 липня 2021 року
Видаткова накладна №АГ-15/07150 від 15 липня 2021 року
Видаткова накладна №СН13 від 11 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН18 від 12 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН19 від 13 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН20 від 17 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН21 від 17 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН23 від 18 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН35 від 20 січня 2022 року
Видаткова накладна №СН36 від 20 січня 2022 року
52)аміачна селітрат216Видаткова накладна №СН115 від 01 квітня 2021 року
Видаткова накладна №СН122 від 02 квітня 2021 року
Видаткова накладна №СН31 від 11 січня 2022 року
Видаткова накладна №384 від 18 лютого 2022 року
Видаткова накладна №455 від 19 лютого 2022 року
Видаткова накладна №456 від 21 лютого 2022 року
Видаткова накладна №458 від 22 лютого 2022 року
Видаткова накладна №457 від 22 лютого 2022 року
Видаткова накладна №1179 від 23 лютого 2022 року
Видаткова накладна №5 від 23 лютого 2022 року
Видаткова накладна №1178 від 24 лютого 2022 року
Видаткова накладна №СН104 від 09 березня 2022 року
53)карбамід ( сечовина )т4,9Видаткова накладна №1178 від 24 лютого 2022 року
54)Іншур Перформл71Видаткова накладна №АІ000013862 від 11 червня 2020 року
Видаткова накладна №82217 від 15 жовтня 2020 року
55)бестселлер Турбо 20%л375Видаткова накладна №Н-ВХ-2503-056 від 25 березня 2020 року
56)міндобрива "Яра Віта Грамітрел"л1030Видаткова накладна №АГ-21/04214 від 21 квітня 2021 року
57)міндобрива "Яра Фолікер NPK" 12-46-8т3,07Видаткова накладна №АГ-22/04209 від 22 квітня 2021 року
58)міндобрива "Яра Міла NPK"(16-27-7)т118,2Видаткова накладна №АГ-11/08302 від 11 серпня 2021 року
Видаткова накладна №АГ-19/08236 від 19 серпня 2021 року
Видаткова накладна №АГ-07/09269 від 15 вересня 2021 року
Видаткова накладна №АГ-07/09270 від 15 вересня 2021 року
59)міндобрива "Яра Міла NPK"(8-24-24)т21,6Видаткова накладна №АГ-12/10251 від 12 жовтня 2021 року
60)міндобрива "Яра Віта Рексолін АВС"т0,16Видаткова накладна №АГ-07/09260 від 07 вересня 2021 року
61)Лайтер 12,5%л1700Видаткова накладна №82217 від 15 жовтня 2020 року
Видаткова накладна №82143 від 13 жовтня 2020 року
Видаткова накладна №83704 від 23 жовтня 2020 року
62)Моноамонійфосфатт74,64Видаткова накладна №72808 віл 23 липня 2019 року
Видаткова накладна №65728 від 04 серпня 2020 року
63)Разитл170Видаткова накладна №АГ-29/03017 від 29 березня 2020 року
64)Слашл490Акт приймання-передачі майна від 31 березня 2021 року
Акт перегляду ціни по специфікації від 31 березня 2021 року
Акт про перерахунок вартості №д/03/0135 від 31 березня 2021 року
65)Мідер Прол560Видаткова накладна №АІ000013863 від 11 червня 2020 року
Видаткова накладна №АІ000014513 від 17 червня 2020 року
Видаткова накладна №АІ000021169 від 24 вересня 2020 року
66)Агілл507Видаткова накладна №1938 від 14 вересня 2020 року
67)Вайбранс Інтегралл142Видаткова накладна №АІ000025436 від 03 вересня 2021 року
68)Міллерплексл385Видаткова накладна №83811 від 23 жовтня 2020 року
69)Ацетер Супер 90%л600Видаткова накладна №54982 від 14 травня 2021 року
70)дизпаливол26213Накладна на відпуск ПММ №Н17-758 від 29 вересня 2021 року
Накладна на відпуск ПММ №Н17-9795 від 01 листопада 2021 року
Накладна на відпуск ПММ №ЦБ-3983 від 11 лютого 2022 року
71)Рондос 750 ВГкг17,1Видаткова накладна №25296 від 05 квітня 2021 року
72)ноутбук Lenovo IdeaPad S145-15APIшт.1Видаткова накладна №РТУР00132213 від 28 травня 2021 року

Залишки продукції рослинництва, які були викрадені та знищені

№НайменуванняОд. вим.К-тьПідтверджувальні документи (а.с. 84- 104, т. 3)
1)пшениця озимат311,0Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році від 22 грудня 2021 року
2)ріпак озимийт71,7Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році від 22 грудня 2021 року
3)соняшникт126,05Витяги з Книги складського обліку за 2016-2021 роки

Загальновідомою є обставина, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Вказаний указ затверджено Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України від 24.02.2022 №2102-IX. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, внаслідок чого останній триває до теперішнього часу.

Наказами Головнокомандуючого Збройних Сил України, зокрема, території Херсонської області були включені до районів ведення воєнних (бойових) дій (а.с. 105-151, т.3).

При цьому, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами), територія Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області у період з 10.03.2022 по 09.11.2022 перебувала під тимчасовою окупацією РФ.

Відповідно до пояснень позивача та складених останнім балансових довідок (а.с. 136-140, т.2), вищевказане майно позивача у період з 11.03.2022 по 12.11.2022 було викрадено, знищено чи пошкоджено, внаслідок збройної агресії РФ проти України. У зв`язку з зазначеним, 23.12.2022 позивачем були складені інвентаризаційні описи щодо зняття фактичних залишків активів та запасів, звіряльні відомості щодо фактичної наявності активів та запасів, а також протоколи інвентаризаційної комісії за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 17.06.2015 № 572 (а.с. 157-178, т.3).

09.03.2023 комісією у складі посадових осіб Калинівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, у присутності керівника ФГ «ВІКДАН-АГРО» був складений акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ на території Калинівської селищної територіальної громади (а.с. 152-156, т.3). У вказаному акті встановлено обставину пошкодження приміщень, що розташовані за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт Калинівське, вул. Сітьова, 15-б, внаслідок ракетних (артилерійських) обстрілів у період з 10.03.2022 по 12.11.2022.

На підставі отриманих повідомлень щодо розкрадання, у тому числі, майна позивача та щодо отримання пошкоджень транспортним засобом позивача внаслідок його підриву на міні, встановленій в період окупації військовими РФ, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань були зареєстровані відповідні кримінальні провадження (а.с. 179-186, т.3).

При цьому, обставина щодо викрадення, знищення та пошкодження майна позивача у період з 10.03.2022 по 12.11.2022 із зазначенням його переліку була підтверджена Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області, про що складені:

- акт з обстеження (фотофіксації) пошкодженого та викраденого рухомого майна (автотранспорту), внаслідок збройної агресії РФ проти України від 10.03.2023 № 120-363/6 (а.с. 187-201, т. 3), який містить висновок про те, що: 1) в результаті обстеження (фотофіксації) встановлено, що майно, згідно з переліком № 1 даного акту, у вигляді автотранспорту, яке було розташоване на території комплексу цілісний майновий «Тік-майданчик», що знаходилось у власності Фермерського господарства «КВАНТ», за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Калінінське, вул. Сітьова, 15-Б, було викрадено внаслідок тимчасової окупації військами Російської Федерації в період з 10 березня по 12 листопада 2022 року; 2) в результаті обстеження (фотофіксації) встановлено, що майно, згідно з переліком № 2 даного акту, у вигляді автотранспорту, яке було розташоване на території комплексу цілісний майновий «Тік-майданчик», що знаходиться у власності фермерського господарства «КВАНТ», за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Калінінське, вул. Сітьова, 15-6, було пошкоджено внаслідок тимчасової окупації та ракетних (артилерійських) обстрілів військами Російської Федерації в період з 10 березня по 12 листопада 2022 року;

- акт з обстеження (фотофіксації) пошкодженого, знищеного та викраденого рухомого майна, внаслідок збройної агресії РФ проти України від 10.03.2023 № 120-363/7 (а.с. 202-211, т. 3; а.с. 1-3, т.4), який містить висновок про те, що: в результаті обстеження (фотофіксації), встановлено, що майно, згідно з переліком № 1, переліком № 2, переліком № 3 та переліком № 4 даного акту, у вигляді необоротних активів (машини та обладнання), виробничих запасів, малоцінних та швидкозношувальних предметів, продуктів рослинництва, яке знаходилося у власності Фермерського господарства «КВАНТ», за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Калінінське, вул. Сітьова, 15-Б, було пошкоджено, викрадено та знищено в результаті збройної агресії (ракетних обстрілів, окупації) Російської Федерації в період з 10 березня по 12 листопада 2022 року;

- акт про підтвердження розташування земельних ділянок та факту неможливості посіву та збирання очікуваного врожаю сільськогосподарських культур на цих земельних ділянках, які знаходилися в районі проведення воєнних (бойових) дій, артилерійських або ракетних обстрілів, у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України від 10.03.2023 № 120-0084 (а.с. 4-22, т.4), який містить висновок про те, що: в результаті дослідження наданої документації та проаналізувавши землевпорядну та правову інформацію, експертом підтверджується розташування земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами та підтверджується факт неможливості компанією ФГ «КВАНТ», у період з 24 лютого 2022 року по листопад 2022 року, виконання сільськогосподарських робіт па цих земельних ділянках, які знаходилися в районі проведення воєнних (бойових) дій, артилерійських або ракетних обстрілів, у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України на території Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, - що вплинуло на реальну загрозу втрати, знищення, значного пошкодження, псування та погіршення стану досліджуваного рухомого майна та не дало можливості виконувати польові роботи по посіву та збиранню врожаю сільськогосподарських культур.

15.08.2023 судовим експертом Єрофеєвим Валерієм Олександровичем був складений висновок експерта № Вс-38 судової транспортно-товарознавчої експертизи для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000263 для подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних (а.с. 23-63, т.4). Вказаний висновок підготовлений за заявою позивача з метою визначення суми завданого збитку, внаслідок збройної агресії РФ проти України та містить застереження, зокрема про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 «Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу» Кримінального кодексу України, а також про те, що цей висновок підготовлений для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000263 та для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних. У висновку експертом наведений перелік законодавчих та нормативних актів, які були використані при виконанні експертизи, а також вказані використані експертом методики, науково-технічна та довідкова література і інші джерела інформації. Так, за результатом проведеного дослідження експерт зробив висновок, що: 1) вартість матеріального збитку, завданого власнику комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 7700, заводський номер НОМЕР_23 , реєстраційний номер НОМЕР_15 , пошкодженого внаслідок артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 1252833,00 грн (один мільйон двісті п`ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять три гривни 00 коп), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 34259,80 $ (тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) доларів США 80 центів; 2) вартість матеріального збитку, завданого власнику комбайна зернозбирального New Holland СХ6.90, заводський номер НОМЕР_30, реєстраційний номер НОМЕР_17 , пошкодженого внаслідок артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 459133,00 грн (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч сто тридцять три гривни 00 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 12555,39 $ (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 39 центів; 3) вартість матеріального збитку, завданого власнику оприскувача самохідного John Deere 4730, заводський номер НОМЕР_31, реєстраційний номер НОМЕР_19 , пошкодженого внаслідок артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 829332,00 грн (вісімсот двадцять дев`ять триста тридцять дві гривни 00 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 22678,80 $ (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят вісім) доларів США 80 центів; 4) вартість матеріального збитку, завданого власнику трактора колісного МТЗ 892 Беларус, заводський номер 89204808, реєстраційний номер НОМЕР_11 , пошкодженого внаслідок артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 112719,30 грн (сто дванадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривен 30 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 3082,40 $ (три тисячі вісімдесят два) доларів США 40 центів.

15.08.2023 судовим експертом Єрофеєвим Валерієм Олександровичем був складений висновок експерта № Вс-38/1 судової транспортно-товарознавчої експертизи для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000263 для подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних (а.с. 64-98, т. 4). Вказаний висновок підготовлений за заявою позивача з метою визначення суми завданого збитку, внаслідок збройної агресії РФ проти України та містить застереження, зокрема про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 «Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу» Кримінального кодексу України, а також про те, що цей висновок підготовлений для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000263 та для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних. У висновку експертом наведений перелік законодавчих та нормативних актів, які були використані при виконанні експертизи, а також вказані використані експертом методики, науково-технічна та довідкова література і інші джерела інформації. Так, за результатом проведеного дослідження експерт зробив висновок, що: 1) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - автомобіля самоскида СКС G33098-14СС, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_24 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 696150,00 грн (шістсот дев`яносто шість тисяч сто п`ятдесят гривен 00 коп), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 23796,00 $ (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто шість) доларів США; 2) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу автомобіля паливозаправника СКС 9,6-АЦП, реєстраційний номер НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_25 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 891225,00 грн (вісімсот дев`яносто одна тисяча двісті двадцять п`ять гривен 00 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 30464,13 $ (тридцять тисяч чотириста шістдесят чотири) доларів США 13 центів; 3) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - напівпричепу-самоскиду WIELTON NW-3, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний № НОМЕР_26 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 1177246,81 грн (один мільйон сто сімдесят сім тисяч двісті сорок шість гривен 81 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 40241,01 $ (сорок тисяч двісті сорок один) долар США 01 цент; 4) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - вантажного сідлового тягача МАN ТGХ 18,440 ВLS, реєстраційний номер НОМЕР_7 , ідентифікаційний № НОМЕР_27 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 1926940,68 грн (один мільйон дев`ятсот двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок гривна 68 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 65867,28 $ (шістдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) доларів США 28 центів; 5) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - трактора колісного МТЗ 892 Беларус, заводський номер 89204803, реєстраційний номер НОМЕР_9 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 486326,14 грн (чотириста вісімдесяти шість тисяч триста двадцять шість гривен 14 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 16623,75 $ (шістнадцять тисяч шістсот двадцять три) доларів США 75 центів; 6) середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - легкового причепа КРД 050108, реєстраційний номер НОМЕР_13 , ідентифікаційний № НОМЕР_28 , станом на дату початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України, а саме 24.02.2022, становить 27324,08 грн (двадцять сім тисяч триста двадцять чотири гривни 08 коп) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 934 $ (дев`ятсот тридцять чотири) доларів США.

25.08.2023 судовим експертом Єрофеєвим Валерієм Олександровичем був складений висновок експерта № Вс-40 судової транспортно-товарознавчої експертизи для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0001777 для подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних (а.с. 99-122, т. 4). Вказаний висновок підготовлений за заявою позивача з метою визначення суми завданого збитку, внаслідок збройної агресії РФ проти України та містить застереження, зокрема про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 «Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу» Кримінального кодексу України, а також про те, що цей висновок підготовлений для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0001777 та для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних. У висновку експертом наведений перелік законодавчих та нормативних актів, які були використані при виконанні експертизи, а також вказані використані експертом методики, науково-технічна та довідкова література і інші джерела інформації. Так, за результатом проведеного дослідження експерт зробив висновок, що: вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного трактора CLAAS AXION 950, заводський номер НОМЕР_29 , реєстраційний номер НОМЕР_21 , пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ проти України, а саме підриву 25.05.2022 на вибуховому пристрої, залишеному збройними формуваннями РФ, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 354980,56 грн (триста п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень 56 коп) або з урахуванням курсів НБУ станом на той же час 9707,25 $ (дев`ять тисяч сімсот сім) доларів США 25 центів.

01.08.2023 судовим експертом Карнаух Мариною Миколаївною, за участю експерта (фахівця) оцінювача В`ячеслава Совєтського, був складений висновок експерта № 137-0062 комісійного товарознавчого дослідження по заявці Фермерського господарства «Квант» від 24.07.2023 для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних (а.с. 123-156, т.4). Вказаний висновок містить застереження, зокрема про те, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України. У висновку експертами наведений перелік законодавчих та нормативних актів, які були використані при виконанні експертизи, а також вказані використані експертом методики, науково-технічна та довідкова література і інші джерела інформації. Так, за результатом проведеного дослідження експертами зроблений висновок про те, що: сумарний розмір заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження, втрати (викрадення) та (або) знищення рухомого майна рухомого майна замовника, а саме: виробничих запасів, малоцінних та швидкозношуваних предметів, сировини, обладнання та продукції рослинництва, в результаті збройної агресії РФ, а саме окупації та ракетних обстрілів в період з 10 березня по 12 листопада 12 листопада 2022 року території цілісного майнового комплексу «Тік-майданчик», який перебуває у строковому безоплатному користуванні Фермерського господарства «Квант», за адресою: вул. Сітьова, 15-Б, смт. Калинівське, Бериславський район, Херсонська область, 74131, де знаходилось рухоме майно, становить (без урахування ПДВ) 22728484,97 грн (двадцять два мільйони сімсот двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 97 коп), що еквівалентно 621530,08 доларам США (шістсот двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять доларів США 08 центів) за офіційним курсом Національного банку України станом на 24.07.2023.

29.05.2023 судовим експертом Карнаух Мариною Миколаївною був складений висновок експерта № 137-050 товарознавчого дослідження по заявці Фермерського господарства «Квант» для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних (а.с. 157-176, т.4; а.с. 1-21, т.5). Вказаний висновок містить застереження, зокрема про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України. У висновку експертами наведений перелік законодавчих та нормативних актів, які були використані при виконанні експертизи, а також вказані використані експертом методики, науково-технічна та довідкова література і інші джерела інформації. Так, за результатом проведеного дослідження експертами зроблений висновок про те, що: розмір збитків, завданих Фермерському господарству «Квант» внаслідок проведення воєнних (бойових) дій, артилерійських або ракетних обстрілів, у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) через збройну агресію Російської Федерації, а саме втрат урожаю (пшениця, ріпак) на земельних ділянках з кадастровими номерами згідно відомості про наявність земельних ділянок і реєстрацію договорів оренди землі по Фермерському господарству «Квант», станом на 01.01.2022, загальною площею 1083,0239 га та збитків, понесених на проведення агротехнічних робіт під врожай соняшника наступного року на земельних ділянках, загальною площею 247,4701 га, які розташовані на території Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, станом на січень 2023 року, який складає 49419554,88 грн (сорок дев`ять мільйонів чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 88 коп), що еквівалентно 1351420,48 доларів США (один мільйон триста п`ятдесят одна тисяча чотириста двадцять доларів США 48 центів) за офіційним курсом НБУ.

Додатки до вищевказаних висновків судових експертів також долучені позивачем до матеріалів справи.

Також позивачем до матеріалів справи долучені роздруківки з засобів масової інформації (а.с. 27-43, т.5), які містять публікації щодо наслідків збройної агресії РФ проти України, які мають місце на території Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до держави, органів місцевого самоврядування з заявами про компенсацію майнової шкоди в розмірі 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США, та щодо отримання позивачем компенсації шкоди у зазначеному розмірі.

Отже, матеріалами справи підтверджується протиправне знищення, пошкодження та викрадення військовими формуваннями Російської Федерації в результаті неспровокованого акту збройної агресії проти України майна позивача та понесенням останнім у зв`язку з цим майнової шкоди в розмірі 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США. На підтвердження іншого матеріали справи не містять жодного доказу.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1, 3 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі, що додається до цієї Конвенції. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1163, 1164, 1165 ЦК України фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює. У разі неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу. Шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223 затверджено Методику визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (далі - Методика). Відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року № 326 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2022 року № 951).

Згідно з п. 5, 6 Методики оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з такою метою: визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, у межах кримінальних проваджень відповідно до законодавства України; визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання постраждалими заяв на компенсацію; визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій; інші цілі, визначені законодавством. Така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі: розміру реальних збитків; упущеної вигоди; потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії.

Відповідно до п. 7-9 Методики оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження). Судова експертиза (експертне дослідження), що пов`язана з оцінкою збитків, та діяльність судових експертів, що пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей методичного регулювання оцінки збитків, спричинених втратою, руйнуванням та пошкодженням майна державної, комунальної та приватної форм власності в ході збройної агресії, визначених цією Методикою. При цьому в дослідницькій частині висновку експерта відображаються всі процедури, пов`язані з оцінкою збитків, що визначені цією Методикою. Об`єкт та мета оцінки повинні бути зазначені у звіті про оцінку збитків або висновку експерта. Для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення.

Згідно з ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Позиція суду

За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, наведеною, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення шкоди. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Як встановлено судом при розгляді даної справи, в результаті триваючого неспровокованого та повномасштабного акту збройної агресії Російської Федерації проти України (зокрема, ракетних (артилерійських) обстрілів, детонації залишеного військовими РФ вибухонебезпечного предмету тощо), а також тимчасової окупації збройними формуваннями Російської Федерації території Бериславського району Херсонської області, було знищено, пошкоджено та викрадене майно позивача. Внаслідок цих дій позивачу завдані збитки в розмірі 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США. На підтвердження іншого матеріали справи не містять жодного доказу.

Отже, судом встановлено, що в цих діях Російської Федерації наявний склад правопорушення, оскільки саме держава-агресор відповідальна за всі дії, що вчинені особами, які входять до складу її збройних сил. При цьому факт збройної агресії Російської Федерації в розумінні ч. 3 ст. 75 ГПК України є загальновідомим, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також який визнаний на міжнародному рівні.

За таких обставин господарський суд вважає, що позов позивача до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення майнової шкоди у розмірі 80362250,42 грн, що еквівалентно 2233160,37 доларам США, є обґрунтованим, доведеним і таким, що ґрунтується на нормах українського і міжнародного права, а отже підлягає задоволенню судом.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

За цих підстав, здійснюючи розподіл судових витрат та приймаючи до уваги задоволення позову позивача повністю, судовий збір в розмірі 847840,00 грн підлягає покладенню відповідача зі стягненням в дохід бюджету.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, 119991) на користь Фермерського господарства «Квант» (вул. Сітьова, 15-Б, смт Калинівське (з), Великоолександрівський район, Херсонська область, 74131, ) майнову шкоду в сумі 80362250 грн 42 коп, що еквівалентно 2233160 доларів США 37 центів.

3. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, 119991) на користь Державного бюджету України (рахунок № UA0026001 в ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 847840 грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2024 р.

Суддя Д.О. Бездоля