УХВАЛА

м. Київ

07.10.2024Справа № 910/11983/24

Суддя господарського суду міста Києва Ломака Вікторія Сергіївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МБ Кур`єр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поні Експрес» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 2 648,20 грн. заборгованості за агентським договором від 01.11.2020 № 11/20-2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МБ Кур`єр» (далі - заявник) звернулось до господарського суду міста Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поні Експрес» (далі - боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 2 648,20 грн. заборгованості за агентським договором від 01.11.2020 № 11/20-2.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з урахуванням такого.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинні бути зазначені, зокрема, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Проте, в порушення пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у поданій заяві, що надійшла до суду у паперовій формі засобами поштового зв`язку, заявник не вказав відомостей про наявність або відсутність у нього електронного кабінету.

Також, до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зауважує, що частиною 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Аналогічні положення відображено у частині 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Частиною 1 статті 10 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно з частиною 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Разом з тим, з матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником подано до суду копію агентського договору від 01.11.2020 № 11/20-2, що складена іноземною мовою, без супроводження нотаріально засвідченим перекладом вказаного документу українською мовою.

За таких обставин, всупереч пункту 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заявник не додав копію договору, складеного іноземною мовою з його супроводженням нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що при поданні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «МБ Кур`єр» не дотрималось окремих вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Водночас, відповідно до положень статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «МБ Кур`єр у видачі судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поні Експрес» за вимогою про стягнення 2 648,20 грн. заборгованості за агентським договором від 01.11.2020 № 11/20-2.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (07.10.2024 року) та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Ломака