ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 жовтня 2024 року Справа № 926/2338/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Т.І. Ковальчук, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Янко Олени Вікторівни про забезпечення позову у справі за позовною заявою

Фізичної особи-підприємця Янко Олени Вікторівни, м. Кагарлик Обухівського району Київської області,

до Фізичної особи-підприємця Нагірняка Івана Дмитровича, с. Іспас Вижницького району Чернівецької області,

про стягнення коштів на суму 77000,00 грн.,

за участю представників сторін не викликалися,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Янко Олена Вікторівна звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Нагірняка Івана Дмитровича про стягнення коштів попередньої оплати за непоставлений товар пиломатеріали, у сумі 77000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Янко О.В. передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 20.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 15.10.2024, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

04.10.2024 до суду надійшла сформована в системі Електронний суд заява представника позивачки адвоката Волкова С.В. (ордер серії ВК № 1142215 від 09.09.2024) про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову адвокат позивачки зазначає, що відповідач відмовляється поставити товар, який є предметом договору поставки, та не повертає отримані за нього кошти, при цьому має можливість у будь-який момент розпорядитися своїми коштами і майном, що в майбутньому може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивачки. За таких обставин, зазначено у заяві, існують обгрунтовані підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти і майно відповідача в межах суми позову 77000,00 грн. відповідно до положень статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.10.2024 заяву позивачки про забезпечення позову передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, розглянувши додані до нього документи, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ФОП Янко О.В. про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з іннших підстав, визначених законом.

За змістом статті 136 ГПК України забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується, серед інших заходів, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема, заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову (частина 1 статті 139 ГПК України).

У свою чергу, суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості таких доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Крім того, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить, окрім іншого, оцінити розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 зауважено, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, суд зазначає, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Отже інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позову, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи перебуватимуть спірні грошові кошти у власності відповідача, а тому застосування заходів забезпечення позову, обраних позивачем, має бути безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оцінюючи доводи та мотиви, які зумовили звернення ФОП Янко О.В. із заявою про забезпечення позову про стягнення грошових коштів, господарський суд зазначає, що відповідач має можливість у будь-який момент розпорядитися належними йому коштами та майном, що не потребує подання позивачкою доказів на підтвердження такої можливості.

Враховуючи викладене, те, що предметом позову у справі визначено стягнення з Фізичної особи-підприємця Нагірняка Івана Дмитровича коштів у сумі 77000,00 грн., беззаперечним правом якого є можливість в будь-який момент розпорядитися своїми коштами, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивачки, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для накладання арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві ФОП Нагірняку І.Д. і знаходяться на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах ціни позову у розмірі 77000,00 грн.

Разом з тим, з огляду на те, що предметом позову є стягнення грошових коштів, підстави для накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, на переконання суду, відсутні, оскільки це порушуватиме співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до частини 8 статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно із приписами частини 1 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Янко Олени Вікторівни від 03.10.2024 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцю Нагірняку Івану Дмитровичу ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах суми позову 77000,00 грн.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Стягувачем за ухвалою є: Фізична особа-підприємець Янко Олена Вікторівна ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Боржником за ухвалою є: Фізична особа-підприємець Нагірняк Іван Дмитрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили в день її підписання 04 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в десятиденний строк до Західного апеляційного господарського суду в письмовій формі.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строки, визначені статтею 12 Закону України Про виконавче провадження.

Суддя Ковальчук Т.І.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.