ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024м. ХарківСправа № 922/2091/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державний біотехнологічний університет
до Фізичної особи-підприємця Кривобок Катерини Володимирівни
пророзірвання договору, повернення майна та стягнення коштів

за участю представників:

позивача Продус А.О.

відповідача Браташ О.О.

третьої особи не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Кривобок К.В., в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь державного бюджету заборгованість з орендної плати в сумі 59.833,16 грн, пеню в розмірі 7.604,21 грн, штраф у розмірі 5.983,32 грн;

- розірвати Договір оренди від 25.05.2016 №6107-Н, укладений між позивачем та відповідачем;

- зобов`язати відповідача повернути шляхом підписання акту приймання-передавання нежитлові приміщення державного окремого індивідуально визначеного майна, а саме - кім. №№24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33 на 1-ому поверсі 9-поверхової адміністративної будівлі гуртожитку, інв. №103289638, загальною площею 171,0 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 52, що перебуває на балансі Державного біотехнологічного університету, балансоутримувачу - Державному біотехнологічну університету;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідача своїх обов`язків зі своєчасної та повної сплати орендної плати за Договором оренди від 25.05.2016 №6107-Н.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/2091/24, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державний біотехнологічний університет.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2024 у справі №922/2091/24 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2024 закрито підготовче провадження у справі №922/2091/24 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні по суті 17.09.2024 у справі №922/2091/24 була оголошена перерва на 01.10.2024 о 10:20 год.

27.09.2024 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи (вх. №24318), в якому просить суд долучити до матеріалів справи Акт (Звіт) комісійного обстеження орендованого майна за Договором оренди від 25.05.2016 №6107-Н, а також довідку про надходження орендної плати.

30.09.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву (вх. №24531/24) разом із додатковими доказами.

Вищевказані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні по суті 01.10.2024 представник позивача позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті 01.10.2024 проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 01.10.2024 третя особа не скористалася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету Державного біотехнологічного університету.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та ФОП Кривобок К.В. (орендар) був укладений Договір оренди від 25.05.2016 №6107-Н (надалі - Договір).

Додатковою угодою від 06.09.2019 №2 сторони дійшли згоди щодо викладення в новій редакції Розділів 1-12 Договору.

Згідно з предметом Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення - кім. №№24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33 на 1-ому поверсі 9-поверхової адміністративної будівлі гуртожитку, інв. №103289638, загальною площею 171,0 кв. м, за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 52 (далі - Майно), що перебуває на балансі Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка. Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно з пунктом 3.1. Договору орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2019 - 8.957,33 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди травень 2019 встановлено шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень місяць 2019.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3. Договору).

У відповідності до пункту 3.5. Договору розмір орендної плати переглядається на вимоги однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених методикою розрахунку та чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з пунктом 5.3. Договору орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Термін дії Договору продовжено до 25.03.2022 (абзац 3 пункту 10.1. Договору).

На підставі Акту приймання-передачі орендованого майна від 25.05.2016 (додаток №1 до Договору) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області передало, а ФОП Кривобок К.В. прийняла в строкове платне користування Майно.

Як зазначає позивач, у відповідача утворилася заборгованість за Договором зі сплати орендної плати за період січень 2022 - лютий 2022 та жовтень 2022 - лютий 2024 у загальному розмірі 59.833,16 грн.

20.03.2024 позивач надіслав на адресу відповідача лист від 20.03.2024 №20-05-00988, в якому повідомив останнього, що станом на 14.03.2024 заборгованість до державного бюджету з орендної плати становить 59.833,16 грн. Також за несвоєчасну сплату орендної плати відповідачу нарахована пеня в розмірі 7.604,21 грн та штраф у розмірі 5.983,32 грн. У зв`язку з чим просив у тижневий термін погасити заборгованість, сплатити пеню та штраф, а також застрахувати орендоване майно. Втім, відповідач відповіді на вказаний лист не надав. Лист був повернутий підприємством поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права, а саме: стягнення заборгованості, пені, штрафу, а також розірвання Договору та повернення Майна.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що починаючи з 24.02.2022, внаслідок воєнних дій на території м. Харкова, він не міг використовувати Майно за своїм призначенням, а саме для розміщення кафе. При цьому, наказом балансоутримувача була припинена експлуатація гуртожитку, в якому знаходиться орендоване відповідачем Майно. А отже, орендар у зв`язку з неможливістю використання орендованого Майна внаслідок обставин, за які він не відповідає, має право вимагати звільнити його від сплати орендної плати за спірний період. Окрім цього, відповідач не був повідомлений про продовження терміну дію Договору, а також про наявну в нього заборгованість.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні визначення містить норма статті 759 ЦК України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, орендоване Майно за Договором є державним, тому на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною першою статті 17 вказаного Закону передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами пункту 3.6. Договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених методикою розрахунку та чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати станом на 14.03.2024 становила 59.833,16 грн за період січень 2022 - лютий 2022 та жовтень 2022 - лютий 2024, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 59.833,16 грн, не надано.

Навпаки під час розгляду даної справи та в судовому засіданні по суті 01.10.2024 представник відповідача підтвердила, що ФОП Кривобок К.В. не сплачувалася орендна плата в спірний період у зв`язку з тим, що Майно не могло бути використане нею через обставини, за які вона не відповідає.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася (частина четверта). Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (частина шоста).

В той же час, частина друга статті 286 ГК України передбачає, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Зазначена правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах №911/3067/20, №914/1248/18, №914/2264/17, №910/13158/20.

Відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Дану правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Враховуючи позицію Верховного суду, підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату є об`єктивна неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При цьому, тягар доказування неможливості використання майна несе саме орендар.

Відповідач стверджує, що він не користувався Майном з 24.02.2022 через наявність форс-мажорних обставин - введення на території України воєнного стану. На підтвердження неможливості використовувати орендоване Майно відповідач посилається, зокрема, на те, що в період з 06.03.2022 по 07.03.2022 правоохоронними органами встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил та інших відомств Російської Федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будівлям за адресою, в тому числі м. Харків, вул. Цілиноградська, 52, що призвели до пошкодження гуртожитків Державного біотехнологічного університету. Також зазначає, що відповідно до Наказу Державного біотехнологічного університету від 29.08.2022 №01-01/211 припинено експлуатацію гуртожитку, зокрема, за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 52, в якому знаходяться орендовані відповідачем нежитлові приміщення. Окрім цього, було зупинено водопостачання, водовідведення та освітлення гуртожитків. А отже використання об`єкту оренди за призначенням взагалі виявилось неможливим.

Оцінюючи обставини неможливості для відповідача користуватися орендованим майном, суд враховує, що за змістом частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79, статті 86 ГПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими та достовірними доказами ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Загальновідомим є факт збройної агресії Російської Федерації проти України, внаслідок чого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, в Україні на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено та триває на час розгляду справи.

Разом із тим, аргументи відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин через введення на території України воєнного стану, як на підставу звільнення від обов`язку сплачувати орендну плату є помилковими, скільки за загальним правилом неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від виконання самого зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК України, стаття 218 ГК України).

Сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань, а обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок. Отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання та військовими діями.

Проте, в матеріалах справи відсутній та відповідачем до суду не надано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат про наявність форс-мажорних обставин, виданого відповідачу щодо засвідчення відповідних обставин, які вплинули на діяльність безпосередньо ФОП Кривобок К.В. або зумовили неможливість виконання зобов`язань за спірним Договором.

При цьому, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТПП України за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, та довести дію відповідних форс-мажорних обставин в межах актуальних для нього правових питань.

Окрім цього суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності у нього доступу до Майна за Договором та/або неможливості знаходитись у ньому та/або неможливості зберігати в орендованому приміщенні свої речі тощо.

Навпаки, з наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, Акту (звіту) комісійного обстеження орендованого державного майна за Договором від 20.09.2024 №б/н, вбачається, що відповідач має доступ до орендованого Майна; в орендованих приміщеннях знаходяться речі орендаря, зокрема, меблі, холодильне обладнання, духова шафа, а також інше обладнання для здійснення господарської діяльності безпосередньо для роботи кафе. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Таким чином, відповідачем не доведено тієї обставини, що він був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим Майном за Договором. А пошкодження гуртожитку та припинення його експлуатації не є безумовною підставою для звільнення відповідача від сплати орендної плати на підставі частини шостої статті 762 ЦК України, адже як було встановлено судом, останній не був позбавлений доступу до Майна та зберігав в орендованих приміщеннях своє майно.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивної неможливості виконання ним прийнятих на себе зобов`язань за Договором в частині своєчасної сплати орендної плати внаслідок існування обставин непереборної сили, які б унеможливили використання ФОП Кривобок К.В. орендованого Майна за Договором.

Окрім цього суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що його не було повідомлено про продовження терміну дії Договору, виходячи з наступного.

У зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, Верховною Радою Законом від 01.04.2022 №2181-IX були внесені зміни до Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна"та доповнено пунктом 6-1, яким унормовано, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

На виконання вказаних законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" від 27.05.2022 №634 (далі - Постанова №634), яка набрала законної сили 01.06.2022.

У пункті 5 Постанови №634 визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Пунктом 16 Постанови №634 на орендодавця державного та комунального майна покладено обов`язок забезпечити продовження та припинення договорів оренди відповідно до п. 5 цієї постанови з 24.02.2022.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів вказаної Постанови дає підстави для висновку, що автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022, за таких умов:

- строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;

- відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Враховуючи те, що строк дії спірного Договору закінчився 25.03.2022, тобто у період дії воєнного стану, то такий Договір вважається продовженим починаючи з 24.02.2022 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, в силу імперативних приписів пунктів 5, 16 Постанови №634, без заяви орендаря та окремого рішення орендодавця. Тобто спірний Договір є продовженим згідно з прямою вказівкою закону.

При цьому, відповідач не був позбавлений права звернутися до позивача із заявою про дострокове припинення спірного Договору, як то передбачено абзацом 2 пункту 5 Постанови №634 (договори оренди державного та комунального майна в період воєнного стану можуть бути достроково припинені за заявою орендаря, поданою ним орендодавцю на адресу електронної пошти, зазначену в договорі оренди. Заява вважається належно поданою, якщо вона підписана уповноваженою особою орендаря, а її PDF-копія надіслана з електронної адреси орендаря, зазначеної в договорі оренди). Втім таких доказів матеріали справи не місять, а відповідачем до суду не надано.

Окрім цього, суд зазначає, що на підставі Постанови №634 (підпункти 2, 4 пункту 1) відповідач був звільнений від сплати орендної плати в період з 24.02.2022 до 30.09.2022, а з 01.10.2022 нарахування орендної плати здійснюється в розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації).

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості, а також факту неможливості використання Майна за Договором, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь державного бюджету заборгованості з орендної плати в сумі 59.833,16 грн

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі в розмірі 7.604,21 грн та штраф у розмірі 5.983,32 грн.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня та штраф за несвоєчасну сплату орендної плати встановлені пунктами 3.7., 3.8. Договору. Згідно з ними орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в частині сплати орендної плати, факт наявності в Договорі умов про відповідальність за це порушення, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу пені та штрафу.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені та штрафу, судом встановлено, що такі розрахунку виконані згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного відповідачем не надано. А отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 7.604,21 грн та штрафу в розмірі 5.983,32 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору та повернення майна, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК для розірвання договору найму, з настанням правових наслідків, передбачених ЦК.

При цьому слід враховувати приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Частиною першою статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до частини другої статті 651 цього ж Кодексу договір може бути також розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Конституційний Суд України виходить з того, що співвідношення між нормами Кодексу і законів, які регулюють особливості найму (оренди) окремих видів майна, полягає в тому, що норми цих законів тією чи іншою мірою встановлюють правовий механізм реалізації відповідної норми Кодексу або передбачають додаткові умови її реалізації, або виключають застосування норм Кодексу, якщо це прямо передбачено ними чи випливає з їхнього змісту (абзац четвертий мотивувальної частини рішення від 10.12.2009 у справі N 1-46/2009).

Як указав Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі № 917/28/19 істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або несплата її повністю, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в тому числі несплата інших обов`язкових платежів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не в повному обсязі сплачував орендні платежі в період січень 2022 - лютий 2022 та жовтень 2022 - лютий 2024 (останній платіж був внесений 07.02.2022 за січень 2022), що дає суду правові підстави стверджувати, що відповідачем істотно порушені умови укладеного Договору. Оскільки несплата орендної плати у порядку та розмірах, визначених договором, істотно порушує права позивача та наносить шкоду його майновим інтересам.

Орендодавець зобов`язується, що у разі якщо орендар не сплачує розмір орендної плати (повністю або частково), яка підлягає перерахуванню до державного бюджету, протягом трьох місяців підряд, вживати заходів відповідно до вимог законодавства щодо розірвання Договору та стягнення заборгованості (пункт 7.4. Договору).

Умовами пункту 10.7. Договору передбачено, що сторони погоджуються, що цей Договір буде достроково розірвану на вимогу орендодавця, якщо орендар не сплачує оренду плату протягом трьох місяців підряд.

Враховуючи положення наведених норм законодавства та пунктів 7.4., 10.7. Договору, а також висновки суду, щодо несистематичної сплати орендної плати (понад 3-х місяців), суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання Договору.

Згідно зі статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з пунктом 5.10. Договору орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до пункту 10.9. Договору у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Враховуючи вищевикладене та оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги про розірвання Договору, підлягає й задоволенню вимога про зобов`язання відповідача повернути балансоутримувачу майно, як похідна.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 9.084,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди від 25.05.2016 №6107-Н, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою-підприємцем Кривобок Катериною Володимирівною.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кривобок Катерини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету заборгованість з орендної плати в сумі 59.833,16 грн, пеню в розмірі 7.604,21 грн та штраф у розмірі 5.983,32 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Кривобок Катерину Володимирівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути шляхом підписання акту приймання-передавання нежитлові приміщення державного окремого індивідуально визначеного майна, а саме - кім. №№24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33 на 1-ому поверсі 9-поверхової адміністративної будівлі гуртожитку, інв. №103289638, загальною площею 171,0 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 52, що перебуває на балансі Державного біотехнологічного університету, балансоутримувачу - Державному біотехнологічному університету (Україна, 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Алчевських, буд. 44, ).

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кривобок Катерини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (Україна, 61057, Харківська обл., м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, ) 9.084,00 грн судового збору.

8. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "04" жовтня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля