ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Справа № 903/999/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 11.06.2024 у справі № 903/999/23 (суддя Шум М.С., повний текст складений 18.06.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

до Приватно - орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка

про стягнення 5 214 599,76 грн

за участю представників сторін:

позивача - Мандзя В.І.;

відповідача - Лавренюк Б.О.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (далі - позивач, ТОВ "Агро Фонд") звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка (далі - відповідач, ПОСП ім. Івана Франка) про стягнення 4 563 240 грн основного боргу, 587 597, 23 грн пені, 26 084, 13 грн інфляційних втрат та 37 678, 40 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно договору поставки № 1002/1 від 10.02.2022 щодо оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.06.2024 позов задоволено.

Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, із наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПОСП ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 11.06.2024 у справі № 903/999/23, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 587 597, 23 грн - пені, 26 084, 13 грн - інфляційних втрат та 37 678, 40 грн - 3 % річних, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- оскільки видаткові накладні не містять посилання на ту, чи іншу специфікацію (додаток договору, який визначає строк оплати), а визначення здійснення можливої поставки товару за певною накладною з прив`язкою до відповідної специфікації (додатку до договору) здійснене позивачем у довільному порядку (з яким відповідач погодитись не може) визначення строку оплати не вбачається за можливе;

- вказане свідчить не про невизначеність строку виконання зобов`язання по оплаті, а про неможливість достеменного встановлення із матеріалів справи строку (який узгодили сторони) виконання грошового зобов`язання за поставлений за певною накладною товар;

- опис вкладення, який долучений позивачем до позову не містить доказів надсилання податкових накладних, що свідчило б про настання обов`язку по оплаті в частині остаточного платежу, а також відсутні докази надсилання видаткових накладних із реквізитами, що були долучені до позову;

- з огляду на викладене, рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 587 597,23 грн - пені, 26 084,13 грн - інфляційних втрат та 37 678, 40 грн - 3 % річних винесене внаслідок порушення норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 530 ЦК України, а також внаслідок порушення норм процесуального права, а саме ч. 9 ст. 80 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/999/23 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.07.2024 у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді у справі Павлюк І.Ю. та суддів - членів колегії Грязнова В.В. та Розізнаної І.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну головуючого судді та суддів - членів колегії у судовій справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 відкрито провадження у справі № 903/999/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 02.10.2024 о 16:00 год.

ТОВ "Агро Фонд" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:

- постачальник в повному обсязі виконав свої договірні обов`язки, було проведено поставку продукції належної якості та подано всі необхідні документи та проведено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в день видачі видаткових накладних. При цьому, в порушень вимог договору, Покупцем не проведено оплату за поставлену продукцію. Таким чином, твердження відповідача про неможливість визначення строку виконання грошового зобов`язання є голослівним, безпідставним, таким що не підкріплене жодними доказами;

- розрахунок штрафної санкції пені, інфляційних витрат та 3 % річних, який наведений у позовній заяві та нараховані суми було проведено у відповідно до умов договору та пункту 3 специфікацій, з врахуванням дат фактичного отримання товару, що зазначені у видаткових накладних та дат реєстрації податкових накладних;

- позовна заява та всі інші процесуальні документи подавалися позивачем до суду в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. В підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, у справі № 903/999/23 наявні та доступні сторонам всі процесуальні документи та додатки до них. Відповідач, який має зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС, мав та має можливість у будь - який момент ознайомитися з матеріалами справи № 903/999/23, процесуальними документами та доказами, які подавалися до суду та наявні у справі;

- позивачем було скеровано копію позовної заяви з додатками відповідачу цінним листом з описом вкладення, відправлення № 104 (опис вкладення долучено до матеріалів справи). У описі вкладення до відправлення № 104, під номером 6 "Найменування вкладення" зазначені "копії відомостей про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН" на 64 арк. Отже, при надсиланні позовної заяви, відповідачу було надіслано копії податкових накладних, як додатки до позовної заяви.

В судовому засіданні 02.10.2024 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 587 597, 23 грн - пені, 26 084, 13 грн - інфляційних втрат та 37 678, 40 грн - 3 % річних, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, заслухавши в судовому засіданні представників позивача та відповідача, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 10.02.2022 між ТОВ "Агро Фонд" (позивач, постачальник) та ПОСП ім. Івана Франка (відповідач, покупець) укладено договір поставки №1002/1, за пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця Товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, кількістю, якістю та на умовах, узгоджених сторонами у відповідних специфікаціях на кожну партію, які є додатками до цього договору.

Відповідно до п. 2.2 - 2.3 договору сторони узгодили, що кількість товару, що передається у власність покупця в кожній конкретній партії вказується в накладних та в специфікаціях (додатках до даного договору), які є невід`ємними частинами цього договору. Загальна кількість товару, що передається у власність покупця за даним договором становить суму всіх накладних по кількості та підтверджується ними.

Умови поставки визначені в розділі 4 договору, зокрема передбачено, що передача товару у власність покупця здійснюється окремими партіями, на складі продавця або покупця за домовленістю сторін, про що зазначається в специфікаціях.

Згідно п. 4.1. договору відвантаження товару здійснюється узгодженими партіями транспортом та за рахунок покупця або постачальника за домовленістю сторін.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару (день отримання товару). Підписана покупцем видаткова накладна свідчить про погодження покупцем кількості та якості отриманого товару по такій накладній. З моменту передання товару покупцю, останній несе всі ризики випадкової втрати, пошкодження товару (пункт 4.3. договору).

Передача кожної партії Товару підтверджується оригіналами наступних документів відповідно на кожну партію товару: рахунки на оплату; видаткова накладна на відповідну кількість товару, виписану на ім`я покупця; документ, що підтверджує якість товару.

Відповідно до п. 3.1. - 3.2. договору, вартість однієї одиниці товару на кожну конкретну партію товару вказана в накладних та в специфікаціях (додатках до даного договору), які є невід`ємними частинами цього договору. Загальна вартість товару, що передається у власність покупця за даним договором становить суму всіх накладних по вартості.

Згідно з пунктом 6.4.2. договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару в розмірах, що визначаються в п. 3.2 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний постачальником.

На виконання умов договору сторонами укладено специфікації до договору на поставку товару - барда зернова, а саме: № 1 від 03.03.2022, № 2 від 03.03.2022, № 3 від 13.05.2022, № 4 від 31.05.2022, № 5 від 17.06.2022, № 6 від 20.06.2022, № 7 від 24.06.2022, № 8 від 21.07.2022, №11 від 01.08.2022, № 12 від 25.08.2022, № 13 від 08.09.2022, № 14 від 03.10.2022, № 15 від 07.11.2022, № 16 від 06.12.2022, № 17 від 20.12.2022, № 18 від 13.01.2023, № 19 від 10.03.2023, №20 від 04.04.2023, № 21 від 05.04.2023, № 22 від 25.04.2023, № 26 від 04.07.2023.

На виконання умов договору сторонами укладено специфікації до договору на поставку товару - макуха соєва, а саме № 27 від 28.07.2023, № 28 від 04.08.2023.

Відповідно до пунктів 3 специфікацій, оплата товару здійснюється шляхом оплати 80 % вартості товару протягом десяти днів з дня вивантаження товару, 20 % вартості після реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

На виконання умов договору та згідно товарно - транспортних накладних, видаткових накладних та виставлених рахунків позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 5695 784 грн, а саме: 27.10.2022 (видаткова накладна № 2475) барда зернова в кількості 20,34 тони на суму 91 530 грн; 07.11.2022 (видаткова накладна № 2721) барда зернова в кількості 18,56 тони на суму 89 088 грн; 21.11.2022 (видаткова накладна № 2874) барда зернова в кількості 20,42 тони на суму 98 016 грн; 06.12.2022 (видаткова накладна № 3070) барда зернова в кількості 16,16 тони на суму 77 568 грн; 20.12.2022 (видаткова накладна № 3231) барда зернова в кількості 21,3 тони на загальну суму 106 500 грн; 30.12.2022 (видаткова накладна № 3302) барда зернова в кількості 16,42 тон на загальну суму 82100 грн; 13.01.2023 (видаткова накладна № 138) барда зернова в кількості 20,32 тони на суму 101600 грн; 23.01.2023 (видаткова накладна № 256) барда зернова в кількості 20,74 тони на суму 103700 грн; 02.02.2023 (видаткова накладна № 383) барда зернова в кількості 23,68 тони на суму 127872 грн; 25.03.2023 (видаткова накладна № 834) барда зернова в кількості 18,52 тони на суму 157420 грн; 05.04.2023 (видаткова накладна № 954) барда зернова в кількості 19,24 тони на суму 163540 грн; 25.04.2023 (видаткова накладна № 955) барда зернова в кількості 18 тони на суму 135000 грн; 09.05.2023 (видаткова накладна № 1068) барда зернова в кількості 19,26 тони на суму 144 450 грн; 16.05.2023 (видаткова накладна № 1069) барда зернова в кількості 20,64 тони на суму 154800 грн; 23.05.2023 (видаткова накладна № 1131) барда зернова в кількості 17,58 тони на суму 131850 грн; 27.05.2023 (видаткова накладна № 1166) барда зернова в кількості 19,98 тони на суму 149850 грн; 01.06.2023 (видаткова накладна № 1212) барда зернова в кількості 19,68 тони на суму 147450 грн; 05.06.2023 (видаткова накладна № 1218) барда зернова в кількості 20,7 тони на суму 155 250 грн; 09.06.2023 (видаткова накладна № 1282) барда зернова в кількості 19,66 тони на суму 147450 грн; 19.06.2023 (видаткова накладна № 1314) барда зернова в кількості 22,54 тони на суму 169050 грн; 20.06.2023 (видаткова накладна № 1363) макуха соєва в кількості 25,06 тони на суму 488670 грн; 27.06.2023 (видаткова накладна № 1417) барда зернова в кількості 20,08 тони на суму 150600 грн; 27.06.2023 (видаткова накладна №1418) макуха соєва в кількості 24,98 тони на суму 487110 грн; 04.07.2023 (видаткова накладна № 1524) барда зернова в кількості 18,7 тони на суму 149600 грн; 07.07.2023 (видаткова накладна № 1533) барда зернова в кількості 19,2 тони на суму 153600 грн; 12.07.2023 (видаткова накладна № 1570) барда зернова в кількості 19,26 тони на суму 154080 грн; 17.07.2023 (видаткова накладна №1605) барда зернова в кількості 18,58 тони на суму 148640 грн; 22.07.2023 (видаткова накладна №1676) барда зернова в кількості 19,36 тони на суму 154880 грн; 28.07.2023 (видаткова накладна №1751) макуха соєва в кількості 25,96 тони на суму 571120 грн; 28.07.2023 (видаткова накладна №1752) барда зернова в кількості 18,46 тони на суму 147680 грн; 04.08.2023 (видаткова накладна №1813) макуха соєва в кількості 25,26 тони на суму 555 720 грн.

В порушення умов договору, відповідачем проведено часткову оплату за поставлений товар, а саме на суму 1 132 544 грн, тобто сума заборгованості за поставлений товар становить 4563 240 грн.

Предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 563 240 грн основного боргу, 587 597, 23 грн пені, 26 084, 13 грн інфляційних втрат та 37 678, 40 грн 3 % річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно договору поставки № 1002/1 від 10.02.2022 щодо оплати поставленого позивачем товару.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідача 587 597, 23 грн пені, 26 084, 13 грн інфляційних втрат та 37 678, 40 грн 3 % річних.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Положеннями ст. 218 ГК України, передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Як встановлено апеляційним судом, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 5695784 грн, за який відповідач розрахувався частково, сплативши 1 132 544 грн, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір основного боргу становить 4 563 240 грн, відтак вимога в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення (рішення суду в цій частині відповідач не оскаржував).

Також позивач за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару нарахував та заявив до стягнення 26 084, 13 грн інфляційних втрат, 37 678,40 грн 3 % річних та 587 597,23 грн пені, які суд першої інстанції, за результатом розгляду справи, стягнув із відповідача.

Відповідач вважає рішення суду першої інстанції в цій частині необґрунтованим та вказує про неможливість достеменного встановлення із матеріалів справи строку (який узгодили сторони) виконання грошового зобов`язання за поставлений за певною накладною товар.

В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно п. 3.3. договору, розрахунок між сторонами по даному договору здійснюється в національній грошовій одиниці України гривні, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктами 3.4., 3.5. договору, передбачено, що моментом оплати покупцем вартості кожної конкретної партії товару є дата прийняття банком від покупця платіжного доручення на користь постачальника і поступлення даних коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок та умови оплати кожної конкретної партії товару визначаються сторонами у підписаних специфікація.

Відповідно до п. 6.4.2. договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату товару в розмірах, що визначаються в п. 3.2 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний постачальником.

Згідно п. 7.3. договору, у разі порушення строків оплати поставленого товару більше ніж 5 днів, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом затримки оплати, за кожен день прострочення.

Так, в п. 3 специфікацій: № 1 від 03.03.2022, № 2 від 03.03.2022, № 3 від 13.05.2022, №4 від 31.05.2022, № 5 від 17.06.2022, № 6 від 20.06.2022, передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом оплати 80 % вартості товару в день вивантаження товару, 20 % вартості протягом 3-х днів з дня реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Так, в п. 3 специфікацій: № 7 від 24.06.2022, № 8 від 21.07.2022, № 11 від 01.08.2022, №12 від 25.08.2022, № 13 від 08.09.2022, № 14 від 03.10.2022, № 15 від 07.11.2022, № 16 від 06.12.2022, № 17 від 20.12.2022, № 18 від 13.01.2023, № 19 від 10.03.2023, № 20 від 04.04.2023, №21 від 05.04.2023, № 22 від 25.04.2023, № 26 від 04.07.2023, № 27 від 28.07.2023, № 28 від 04.08.2023., передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом оплати 80 % вартості товару протягом 10-ти днів з дня вивантаження товару, 20 % вартості після реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої договірні зобов`язання та поставив відповідачу товар належної якості, а також подано всі необхідні документи та проведено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в день видачі видаткових накладних. В той же час, в порушень умов договору, відповідач не здійснив в повному обсязі оплату за поставлений товар.

Колегія суддів вказує, що розрахунок пені, інфляційних витрат та 3% річних, здійснено позивачем у відповідності до умов договору та пунктів 3 специфікацій, з урахуванням дат фактичного отримання товару, що зазначені у видаткових накладних та дат реєстрації податкових накладних, а тому доводи відповідача про неможливість визначення строку виконання грошового зобов`язання є безпідставними, та такими, що не підтвердженні жодними доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із відповідача 587 597, 23 грн пені, 26 084, 13 грн інфляційних втрат та 37 678, 40 грн 3 % річних.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що позивачем було скеровано копію позовної заяви з додатками відповідачу цінним листом з описом вкладення, відправлення №104 (опис вкладення долучено до матеріалів справи). В описі вкладення до відправлення № 104, під номером 6 "Найменування вкладення" зазначені "копії відомостей про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН" на 64 арк.

Отже, при надсиланні позовної заяви, відповідачу було надіслано копії податкових накладних, як додатки до позовної заяви, а доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Окрім того, як встановлено апеляційним судом, позовна заява та всі інші процесуальні документи подавалися позивачем до суду в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. В підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, у справі №903/999/23 наявні та доступні сторонам всі процесуальні документи та додатки до них. Відповідач, який має зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС, мав та має можливість у будь - який момент ознайомитися з матеріалами справи № 903/999/23, процесуальними документами та доказами, які подавалися до суду та наявні у справі.

З огляду на викладене, відповідачем, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, висновків суду першої інстанції не спростовано, а його посилання, викладені в апеляційній скарзі є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 11.06.2024 у справі № 903/999/23 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ПОСП ім. Івана Франка - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 11.06.2024 у справі №903/999/23 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.