ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/1051/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шимановський А.В. адвокат за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом фермерського господарства "НЕЩЕРЕТ" (с. Степанки Черкаський район, Черкаська область) до приватного підприємства "Н.І.А" (м. Черкаси) про стягнення 32 952, 19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з приватного підприємства "Н.І.А" на користь фермерського господарства "НЕЩЕРЕТ" залишку заборгованості за договором № 17 про надання поворотної фінансової допомоги від 07.09.2021 у розмірі 21140, 00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 9 710, 28 грн., та 3% річних у розмірі 2 101, 91 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи позивач підтримує позов і просить його задовольнити повністю. В останнє засідання позивач не з`явився, явка не визнана обов`язковою.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві (а.с. 30) вказав на отримання і повернення позивачу лише 40 000 грн. поворотної фінансової допомоги за Договором між сторонами, решту основної суми позики 21 140 грн. відповідач не отримував. Просить в позові відмовити повністю.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності і заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного :

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2021 між приватним підприємством "Н.І.А." (далі - Позичальник, відповідач по справі) та фермерським господарством "Нещерет" (далі - Позикодавець, позивач по справі) укладено договір № 17 про надання поворотної фінансової допомоги (а.с. 10), у відповідності до якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу в розмірі, установленому Договором, за заявками останнього, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п.1.1. договору).

Поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідною Даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами ( п. 1.2. договору).

Загальна орієнтовна сума даного Договору становить 61 410,00 грн. (Шістдесят одна тисяча чотириста десять гривень 00 копійок), що дорівнює в еквіваленті до долара по курсу станом на 07.09.2021р. - 26,7грн. 2 300.00 $ (Дві тисячі триста американських доларів) в гривні. ПДВ за даною операцією не передбачено. Сума договору складається з сум всіх наданих Позичальнику траншів ( п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. Позикодавець зобов`язаний впродовж трьох календарних днів з моменту отримання усного замовлення від Позичальника надати грошові кошти у готівковій формі шляхом надання коштів в касу Позичальника. Позика може бути надана як на всю суму договору одноразово так і періодичними траншами у сумах згідно усних заявок Позичальника.

Кошти вважаються переданими Позичальникові в момент їх зарахування в касу Позичальника.

Згідно п. 4.1. Договору допомога в повному обсязі або її залишок підлягає обов`язковому поверненню Позикодавцю в день закінчення дії Договору.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 08.10.2021 року. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством ( п. 9.1. договору).

Доказів визнання Договору недійсним чи розірвання за згодою сторін у справу не подано.

Договір сторонами виконувався.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За приписами статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема договір.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд констатує, що за своєю правовою природою укладений сторонами Договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Згідно приписів статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказує позивач, на виконання п. 3.1. договору, в день підписання Договору 07.09.2021 були передані відповідачу кошти в готівковій формі на загальну суму 61 410,00 грн., але відповідач у строки встановлені договором (до 08.10.2021) не повернув позивачу поворотну фінансову допомогу, чим порушив умови договору.

30.12.2023 відповідачем частково погашено заборгованість в сумі 40 000,00 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку позивача за період з 01.08.2021 по 31.12.2021 ( а.с. 11).

За доводами позивача залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 21 410,00 грн. коштів позики ( 61 410,00 - 40 000,00).

У відзиві на позовну заяву (а.с. 30) відповідач зазначає, що за усним замовленням по Договору між сторонами, йому була надана поворотна фінансова допомога від ФГ "Нещерет" лише в сумі 40000 грн. як періодичний транш, яку ПП "Н.І.А" повернуло позивачу на відповідний рахунок, що підтверджується випискою по поточному рахунку ФГ "Нещерет" в період з 01.08.2021 року по 31.12.2021 року. Другу частину грошової суми за договором поворотної фінансової допомоги (21 140 грн.), відповідач не просив у позивача і, відповідно, не отримував її. Сума 61 410,00 грн. за умовами п. 2.1. Договору була лише орієнтовною. Тому, у ПП «Н.І.А.» не було підстав повертати ФГ «Нещерет» грошові кошти ще і в сумі 21 140,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги, які він не отримував.

Судом встановлено, що Договір між сторонами не містить прямої вказівки на те, що кошти позики у повній сумі 61410,00 грн. були передані відповідачу в день підписання Договору і що сторони самим підписанням договору підтверджують цю обставину.

Пункт 3.1. Договору містить істотну умову, що кошти вважаються переданими позичальнику в момент їх зарахування в касу позичальника.

Отже про передачу всіх спірних коштів позики відповідачу, у позивача має бути касовий ордер.

Такого доказу в справу позивачем не подано.

Не подано також і інших доказів, що відповідачу позивач надав саме 61 410,00 грн. коштів позики по Договору.

Ця обставина доводиться відсутністю в матеріалах позовної заяви первинних фінансових документів, які підтверджують надходження від позивача до каси відповідача грошових коштів у готівковій формі в сумі ще 21 140,00 грн., з приводу повернення яких виник спір.

Кошти в сумі 40 000,00 грн. відповідач отримав 09 вересня 2021 року, про що в справу відповідачем подано прибутковий касовий ордер № 106 від 09.09.2021 року із посиланням на договір між сторонами (а.с. 38).

Дані кошти відповідач повністю повернув позивачу 30.12.2021 року (а.с. 11) і спору між сторонами щодо них немає.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами передачу відповідачу 21 410,00 грн. коштів позики на виконання умов Договору, то немає підстав для їх примусового стягнення на користь позивача.

Позивач також просить стягнути інфляційні нарахування у розмірі 9 710, 28 грн., та 3% річних у розмірі 2 101, 91 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання по Договору на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Даною нормою передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач провів нарахування інфляційних та 3% річних окремо на суму 61 410,00 грн. за період з 08.10.2021 по 29.12.2021 та на суму 21 410,00 грн. з 30.12.2021 року по 12.08.2024 року.

Суд вже встановив, що доказів виникнення та прострочення зобов`язання з повернення позивачу 21 410,00 грн. коштів позики суду не надано.

Пунктами 3.3. та 3.4. Договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається на 1 місяць з дати підписання Договору. Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем.

При цьому п. 4.1. визначено, що допомога в повному обсязі або її залишок підлягає обов`язковому поверненню Позикодавцю в день закінчення дії Договору.

За правилами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже встановлено судом, у позивача немає доказів передачі відповідачу на виконання умов договору 21 410,00 грн. коштів позики, а відповідач їх отримання заперечує.

Якщо не підлягає до задоволення основна вимога про стягнення 21 410,00 грн. боргу, то не підлягає до задоволення і похідна вимога про стягнення інфляційних та 3% річних, які позивач нарахував на цю суму за прострочення її повернення, бо не доведено існування підстави (прострочений борг) для нарахування санкцій в порядку ст. 625 ЦК України.

З підстав викладеного позивач не надав належних і допустимих доказів для доведення правомірності своїх позовних вимог, тому в позовних вимогах про стягнення (21 410,00 грн. коштів позики та санкцій на них в порядку ст. 625 ЦК України) позивачу слід відмовити повністю.

Згідно ст. 129 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року

Суддя Н.М. Спаських