ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.09.2024 Справа № 914/1298/24
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Олеськів Ірини Ігорівни
про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/1298/24
за позовом Фізичної особи - підприємця Олеськів Ірини Ігорівни
до відповідача Фізичної особи - підприємця Галів Андрія Васильовича
за участю представників:
від заявника (позивача) не з`явився
від відповідача не з`явився
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.09.2024 у справі №914/1298/24 за позовом Фізичної особи - підприємця Олеськів Ірини Ігорівни до відповідача Фізичної особи - підприємця Галів Андрія Васильовича про стягнення 78395,94 грн позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Галів Андрія Васильовича на користь Фізичної особи-підприємця Олеськів Ірини Ігорівни 76212,89 грн та 2354,94 грн судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вказаним рішенням суду у відповідності до статті 129 ГПК України зобов`язано позивача надати докази понесення судових витрат.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

13.09.2024 позивачем подано заяву (вх.№3434/24), в якій позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2024 заяву Фізичної особи-підприємця Олеськів Ірини Ігорівни про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/1298/24 призначено до розгляду на 24.09.2024.

Сторони явку представників в судове засідання 24.09.2024 не забезпечили.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Необхідно зазначити, що до поданої заяви позивачем подано квитанцію до прибуткового касового ордера №8 від 06.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №04/23 від 15.11.2023 сплачено ОСОБА_2 15000,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 15000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не подано заперечень щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В заяві про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу вказано, що 15.11.2023 між ФОП Олеськів Іриною Ігорівною і адвокатом Долішньою Мартою Володимирівною було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. В заяві також зазначено, що адвокатом в інтересах клієнта (позивача) було виконано наступну роботу: 1) здійснено правовий аналіз поданих позивачем заяв по суті справи; 2) проаналізовано практику Верховного Суду у схожих категоріях справ; 3) сформовано правову позицію позивача; 4) підготовлено та написано позовну заяву; 5) участь в судових засіданнях.

Крім того у заяві вказано, що 06.09.2024 адвокатом виставлено рахунок на оплату вартості правової (правничої) допомоги згідно з договором №04/23 від 15.11.2023.

Обґрунтовуючи вартість правової (правничої), позивач у заяві зазначає, що витрати позивача підтверджені належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги та копією квитанції до прибуткового касового ордера, з огляду на що, на думку позивача, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, посилаючись на договір про надання правової (правничої) допомоги від 15.11.2023, позивач вказаного договору до матеріалів справи не долучив. Крім того позивачем також не долучено доказів виставлення рахунку на оплату вартості правової (правничої) допомоги від 06.09.2024 адвокатом згідно з договором №04/23 від 15.11.2023, на який він посилається у заяві про відшкодування судових витрат.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, дослідивши подані матеріали, суд зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також не доведено належними доказами, що витрати у сумі 15000 пов`язані з розглядом справи.

Керуючись статтями 2, 74, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні заяви позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 03.10.2024.

Суддя Петрашко М.М.