ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02 жовтня 2024 року Справа № 903/596/24
за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго, м. Луцьк
до відповідача: ОСОБА_1 , с. Залізниця, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.
про стягнення 76 487 грн 54 коп.
за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , с. Залізниця, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.
до відповідача: Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго, м. Луцьк
про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення
Суддя Кравчук А.М.
Секретар судового засідання Мачульська Л.В.
від позивача за первісним позовом: н/з
від відповідача за первісним позовом: н/з
23.09.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ПАТ Волиньобленерго витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 24.09.2024 заяву ОСОБА_1 від 23.09.2024 про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду у судовому засіданні 02.10.2024 о 14 год 00 хв. Запропоновано позивачу за первісним позовом до 30.09.2024 подати суду пояснення по суті заяви.
25.09.2024 надійшли пояснення ПАТ «Волиньобленерго», згідно яких просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1
ОСОБА_1 у заяві від 02.10.2024 розгляд справи просить проводити без участі його представника.
У судове засідання представники сторін не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У заяві від 23.09.2024 ОСОБА_1 просить стягнути з ПАТ «Волиньобленерго» 15 000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу за первісним позовом та 15 000 грн 00 коп за зустрічним позовом.
Рішенням суду від 18.09.2024 у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ Волиньобленерго про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПАТ Волиньобленерго, оформленого протоколом №803 від 26.10.2023, відмовлено. Первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго 76 487 грн 54 коп вартості необлікованої електричної енергії, 3 028 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору, а всього: 79 515 грн 54 коп (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять грн 54 коп).

Враховуючи задоволення первісних позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 правові підстави покладення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на ПАТ «Волиньобленерго» в сумі 30 000 грн 00 коп відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23.09.2024 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за первісним та зустрічним позовами відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 03.10.2024

Суддя А. М. Кравчук