ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. Справа №921/239/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук

О.І. Матущака,

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» за № 377/25.2-2024 від 18.07.2024 (вх. № 01-05/2074/24 від 23.07.2024)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2024 (повний текст ухвали складено 11.07.2024. м. Тернопіль, суддя Н.О. Андрусик)

у справі № 921/239/24

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ, в особі філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Кременець Тернопільської області

до відповідача фізичної особи-підприємця Тріль Ігоря Петровича, м. Тернопіль

про розірвання договору.

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», місто Київ в особі Філії Кременецьке лісове господарство, м. Кременець Тернопільської області звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до фізичної особи-підприємця Тріль Ігоря Петровича з позовом про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 29.12.2022, укладеного на підставі розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №679-од від 30.12.2014.

В обґрунтування позову позивач вказує на те що на підставі договору від 29.12.2022 відповідачу для використання корисних властивостей лісів та рекреаційних цілей надано у строкове, платне довгострокове тимчасове користування лісову ділянку, площею 0,40га, розташовану у 17-му виділі 33-го кварталу в урочищі «Іванівка» Тернопільського лісництва та закріплена за Філією «Кременецьке лісове господарство». Позивач вказує, що відповідачем порушено договірні зобов`язання, оскільки не вноситься плата за спеціальне використання лісових ресурсів, що вбачається з листа Підгороднянської сільської ради №09-09/651 від 29.03.2024. Окрім того, згідно Акту ревізії від 10.07.2023 встановлено, що передана в користування відповідачу земельна ділянка є засміченою побутовими відходами та будівельним сміттям, внаслідок чого створюється негативний вплив на навколишнє середовище та існує загроза забруднення ґрунту, водойм та руйнування екосистеми; на земельній ділянці не санкціоновано розміщені капітальні та тимчасові споруди (дерев`яний будинок з бетонним фундаментом та погреб, альтанки, вольєри та дерев`яні будиночки), а також споруди лінійного типу (дерев`яні та металеві огорожі).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2024 зупинено провадження у справі №921/239/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №921/413/24.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що у провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/413/24 за позовом заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» та Фізичної особи-підприємця Тріля Ігоря Петровича, про визнання недійсним договору тимчасового довгострокового користування лісами від 29.12.2022, укладеного між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі Філії Кременецьке лісове господарство та Фізичною особою-підприємцем Трілем І.П., та про зобов`язання ФОП Тріля І.П. повернути державі в особі Тернопільської обласної військової адміністрації та в особі Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії Кременецьке лісове господарство лісову ділянку, площею 0,40 га, розташовану у кварталі 33, виділі 17 Тернопільського лісництва (ухвала про відкриття провадження від 03.07.2024 знаходиться у матеріалах справи).

Місцевий господарський суд вказує, що у випадку визнання недійсним договору від 29.12.2022, буде встановлено відсутність його як юридичного факту, що виключає задоволення позову у даній справі, оскільки розірваним може бути лише дійсний договір, як юридичний факт - підстава виникнення зобов`язання, на припинення якого й спрямовано розірвання договору, так само й умовою відповідальності за порушення зобов`язання є наявність зазначеного юридичного факту.

Отже, на переконання суду вирішення даної справи по суті залежить від дійсності договору від 29.12.2022, питання щодо якого одночасно вирішується в межах іншої господарської справи №921/413/24 і не може бути встановлено та оцінено в межах даної справи, оскільки не входить до її предмету позову, враховуючи при цьому, що згідно зі статтею 237 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі позовних вимог, а визнати недійсним повністю чи частково, пов`язаний з предметом спору договір з підстав суперечності його закону суд може лише за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження за умови доведення останнім, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. Відповідної заяви позивачем не зроблено.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Тернопільської області выд 09.07.2024 філія «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою за № 377/25.2-2024 від 18.07.2024 (вх. № 01-05/2074/24 від 23.07.2024) у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2024, справу направити для подальшого розгляд судом першої інстанції.

Апелянт вказує, що оскільки предметом спору є розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 29.12.2022, а у справі, яка на думку суду є пов`язаною предметом спору є недійсність такого договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення тому спір щодо припинення договору може окремо розглядатись без наслідків для іншої справи. В свою чергу, суд на підставі зібраних доказів може встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом з тим, на переконання скаржника, після набрання законної сили, чи то рішення у справі про розірвання (у зв`язку зі систематичною несплатою та порушення інших зобов`язань), чи то рішення у справі про визнання недійсним наслідки, що настануть є не пов`язаними.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Як встановлено колегією суддів, предметом розгляду даної справи є розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 29.12.2022, укладеного на підставі розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №679-од від 30.12.2014.

Позивач зазначає, що на підставі розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №679-од від 30.12.2014, між ДСГП «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» та ФОП Трілем І.П. 29.12.2022 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами, предметом якого є виділення у довгострокове тимчасове користування відповідачу лісової ділянки, загальною площею 0,40 га, що закріплена за філією «Кременецьке лісове господарство» та розташована в Тернопільському лісництві в урочищі «Іванівка», квартал 33, виділ 17 в адміністративних межах Тернопільської області на території Підгороднянської сільської ради.

Так, позивач вказує на факт систематичного порушення відповідачем умов договору від 29.12.2022, адже ним жодного разу не вносилася рентна плата за користування земельною ділянкою лісового фонду. По-друге вказує на те, що відповідачем використовується лісова ділянка способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, що призводить до погіршення навколишнього природного середовища, адже відповідно до Акту проведеної ревізії в урочищі «Іванівка», квартал 33, виділ 17 Тернопільського лісництва від 10.07.2023, ФОП Тріль І.П. допустив значне засмічення та забруднення лісової ділянки побутовими відходами та будівельним сміттям; по-третє: вказує, що відповідач не санкціоновано розмістив на спірній лісовій ділянці дерев`яний будинок з бетонним фундаментом та погріб, тимчасові споруди та споруди лінійного типу (дерев`янні та металеві огорожі).

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/413/24 за позовом заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» та фізичної особи-підприємця Тріля Ігоря Петровича, про визнання недійсним договору тимчасового довгострокового користування лісами від 29.12.2022, укладеного між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі Філії Кременецьке лісове господарство та Фізичною особою-підприємцем Трілем І.П., та про зобов`язання ФОП Тріля І.П. повернути державі в особі Тернопільської обласної військової адміністрації та в особі Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії Кременецьке лісове господарство лісову ділянку, площею 0,40 га, розташовану у кварталі 33, виділі 17 Тернопільського лісництва (ухвала про відкриття провадження від 03.07.2024 знаходиться у матеріалах справи).

Заявлений прокуратурою позов спрямований на захист права державної власності земель лісового фонду, а укладення договору довгострокового тимчасового користування лісами від 29.12.2022 відбулося без додержання передбачених законодавством процедур та з порушенням Філією Кременецьке лісове господарство ДП «Ліси України» господарської компетенції, з огляду на відсутність волевиявлення власника (розпорядника) землі на укладення такого договору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі: суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення пов`язаної справи іншим судом.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі Філії Кременецьке лісове господарство про розірвання договору тимчасового довгострокового користування лісами від 29.12.2022 з підстав порушення його істотних умов, зокрема несплати рентної плати та неналежного використання земельної ділянки, що є порушенням як договору так і земельного та лісового законодавства і є підставою для вимоги іншої сторони договору (позивача у справі) розірвати договір достроково.

Отже, позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на юридичних фактах укладення сторонами договору від 29.12.2022, дійсності його умов, котрі відповідачем порушено.

Разом з цим, як вже зазначалося, предметом розгляду у справі №921/413/24 є вимога про визнання договору тимчасового довгострокового користування лісами від 29.12.2022 недійсним та зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку, з підстав неправомірності його укладення та невідповідності його умов нормам закону.

Колегія суддів вказує, що визнання договору недійсним полягає у визнанні його недійсним лише як правочину, тобто юридичного факту як дій осіб, що спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Договір як документ не може бути визнано недійсним.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №161/3245/15-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у випадку визнання недійсним договору від 29.12.2022, буде встановлено відсутність його як юридичного факту, що виключає задоволення позову у даній справі, оскільки розірваним може бути лише дійсний договір, як юридичний факт - підстава виникнення зобов`язання, на припинення якого й спрямовано розірвання договору, так само й умовою відповідальності за порушення зобов`язання є наявність зазначеного юридичного факту.

Отже, вирішення даної справи по суті залежить від дійсності договору від 29.12.2022, питання щодо якого одночасно вирішується в межах іншої господарської справи №921/413/24 і не може бути встановлено та оцінено в межах даної справи, оскільки не входить до її предмету позову, враховуючи при цьому, що згідно зі статтею 237 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі позовних вимог, а визнати недійсним повністю чи частково, пов`язаний з предметом спору договір з підстав суперечності його закону суд може лише за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження за умови доведення останнім, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. Відповідної заяви позивачем не зроблено.

Відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.

При цьому під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За загальним правилом положень ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, у разі визнання недійсним у судовому порядку договору користування земельною ділянкою та відсутнім у відповідача права користування нею буде встановлено факт відсутності у Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії будь-яких прав та інтересів за таким правочином, що є підставою для відмови в позові.

При цьому, колегія суддів вказує, що розірвання недійсного правочину є неможливим.

Ухвалення судом рішення про розірвання договору стосовно недійсного правочину (у разі задоволення позову у справі №921/413/24) не буде породжувати жодних прав та інтересів (як позитивних так і негативних) для позивача, оскільки буде відсутній сам предмет зміни.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в межах даної справи не подавався зустрічний позов про визнання договору недійсним. Також прокуратурою не заявлено про вступ у справу. Натомість, подано в окремому позовному провадженні позов в інтересах держави.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що від результату вирішення спору у справі №921/413/24, предметом якої є встановлення обставин наявності підстав для визнання договору від 29.12.2022 недійсним , де, відповідно, будуть встановлені ті фактичні обставини, які ставлять в залежність результат вирішення даного господарського спору про розірвання договору від 29.12.2022, який сторони вважають укладеним та таким, що виконувався, тобто дійсним.

За змістом пункту 4 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив наявність передбачених пунктом 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України підстав для зупинення провадження у справі №921/239/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №921/413/24.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу ухвали Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2024 у справі №921/239/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» за № 377/25.2-2024 від 18.07.2024 (вх. № 01-05/2074/24 від 23.07.2024) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2024 у справі №921/239/24 без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак