ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"24" вересня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/421/24
Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікомед" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікомед" до Комунального підприємства "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН"
про визнання протиправним та скасування наказу, визнання договору укладеним
у судове засідання з`явилися представники сторін не з`явились;
20.08.2024 рішенням Господарського суду Рівненської області було частково задоволено позов ТОВ "Мікомед" до КП "РОКЛДЦ ім. Віктора Поліщука" РОР, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН" і визнано укладеним між сторонами спору Договір оренди частини приміщення на першому поверсі загальною площею 81,0 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 36, у редакції викладеній у позові.
Також, рішенням відмовлено в решті позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 11.09.2023 №110-Д "Про прийняття рішення щодо скасування електронного аукціону" на право оренди частини приміщення на першому поверсі загальною площею 81,0 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 36.
02.09.2024 від ТОВ "Мікомед" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій представник товариства просить суд стягнути з КП "РОКЛДЦ ім. Віктора Поліщука" РОР 40 000,00 грн - витрат по оплаті професійної правничої допомоги.
Ухвалою від 17.09.2024 розгляд заяви ТОВ "Мікомед" призначено на 24.09.2024.
18.09.2024 від КП "РОКЛДЦ ім. Віктора Поліщука" РОР надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вважаючи, що заявлені 40 000,00 грн завищені, оскільки, дана сума є неспівмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг.
24.09.2024 сторони не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, що в силу ч.1 ст. 202 ГПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Так, сторони повідомлялися про хід розгляду заяви через електронний кабінет, зареєстрований у системі "Електронний суд", що за умовами ч.11 ст. 242 ГПК України, вважається належним повідомленням сторони про час і місце судового засідання.
Розглянувши заяву ТОВ "Мікомед", дослідивши її матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи сторін, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закону) визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
В матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №986 від 17.06.2011, виданого Комарову М.С.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст. 26 Закону).
Згідно п.4 ч.1 ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених ТОВ "Мікомед" витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн товариством надано:
- Договір про надання правової допомоги №01/03-24 від 14.03.2024, укладений між адвoкaтом Комаровим М.С. (Адвокат), та ТОВ "Мікомед" (Клієнт), згідно умов якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у Господарському суді Рівненської області у справі про скасування наказу та визнання укладеним договору оренди нерухомого майна: частини приміщення на першому поверсі загальною площею 81,0 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 36, а клієнт за надану правничу допомогу зобов`язується сплатити адвокату гонорар та компенсувати інші витрати на умовах договору;
- Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №01/03-24 від 14.03.2024, згідно умов якої гонорар адвоката складає 40 000,00 грн;
- Акт надання-прийняття правничої (праової) допомоги від 29.08.2024.
Згідно даного Акту адвокатом надано, а замовником прийнято наступний перелік робіт:
1) Ознайомлення з фактичними обставинами та з наданими Клієнтом документами у Справі (обсяг правничої допомоги = 1);
2) Правова кваліфікація правовідносин, що виникли між ТОВ "Мікомед" та КП "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім. Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради, визначення предмета доказування, підбір та аналіз нормативно-правових актів, що регулюють відповідні правовідносини, пошук та аналіз висновків Верховного Суду про застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а також правових позицій ЄСПЛ, формування правової позиції у справі (обсяг правничої допомоги = 1);
3) Надання усних консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються Справи (обсяг правничої допомоги = 4);
4) Підготовка позовної заяви, формування пакету документів, що додаються до неї, подання позовної заяви з додатками до Господарського суду Рівненської області (обсяг правничої допомоги = 1);
5) Представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Рівненської області у справі № 918/421/24, підготовка проектів документів, необхідність в яких виникла під час розгляду справи (обсяг правничої допомоги = 5).
Загальна вартість наданих послуг у вигляді гонорару становить 40 000,00 грн, без ПДВ.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (ст. 30 Закону)
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог ч.4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України надано право іншій стороні справи клопотати перед судом про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вказуючи в якості підстави такого клопотання недотримання вимог ч.4 цієї ст. Кодексу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Виконуючи обов`язок щодо надання оцінки розміру заявленого відшкодування адвокатських витрат (40 000,00 грн) на предмет його дійсності та необхідності, а також критерію розумності розміру, суд зазначає наступне.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
У ч.5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Розмір таких витрат також повинен бути обґрунтованим. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У кожній окремій справі суд виходить з конкретних особливих обставин, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про під ставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу. Кожна справа має різну кількість судових засідань, як і різну кількість розглянутих клопотань, а отже і кількість виконаного адвокатом обсягу робіт з огляду на кількість вчинених процесуальних дій.
На думку суду, витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн у даній справі не є співмірним із складністю справи та з обсягом наданих робіт.
На думку суду даний спір не відноситься до категорії складних, а підготовка до справи не потребувала дослідження значного обсягу законодавства, судової практики чи опрацюванню великого обсягу документів.
Так, позовні вимоги ґрунтуються на нормах Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483.
Отож, справа №918/421/24 не є складною, об`єм доказової та досліджуваної судом бази є незначним.
При цьому суд ураховує аргументи відповідача, що були викладені в клопотанні про зменшення розміру понесених судових витрат, що розмір витрат представника позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, вважаючи, що з боку адвоката не потребувало значного часу для надання такої правничої допомоги, при цьому важливе значення має складність справи, яка не належить до нетипових.
Таким чином, суд робить висновок, що 40 000,00 грн - заявлена позивачем сума витрат, понесених на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності (необхідності), а також розумності їхнього розміру.
Встановлюючи такий розмір належних до стягнення витрат на правову допомогу, суд, зокрема враховує, що за результатами розгляду спору у задоволенні однієї з двох позовних вимог (немайнового харакрету) було відмовлено.
В той же час, суд не вдається до оцінки часу надання послуг, оскільки гонорар захисника, за умовами договору є фіксованою сумою.
За таких обставин, суд виснує, що обґрунтованим, розумним, справедливим та співрозмірним у даному конкретному випадку є визначення для позивача відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн; у решті витрат у розмірі 20 000,00 грн - суд відмовляє.
Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 238, 244 ГПК України, суд -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікомед" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
3. В решті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікомед" про ухвалення додаткового рішення - відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 30.09.2024.
Суддя Ю.Г. РОМАНЮК