ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2910/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024 (суддя Рудь І.А.) у справі № 904/2910/24

заявник: Фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків

боржник: Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Кам`янське, Дніпропетровська обл.

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 90 647 грн 00 коп. за договором № 07092023/3 від 07.09.2023 на транспортне обслуговування

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 90 647 грн 00 коп. за договором № 07092023/3 від 07.09.2023 на транспортне обслуговування.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа ОСОБА_1 , в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за Договором на транспортне обслуговування № 07092023/3 від 07.09.2023 у розмірі 90 647, 00 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі, посилаючись на практику по іншим господарським справам зазначає, що одні судді Господарського суду Дніпропетровської області вважають за можливе стягнення заборгованості у наказному провадженні, а інші судді Господарського суду Дніпропетровської області вважають за можливе стягнення заборгованості лише у позовному провадженні.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

23.07.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 23.07.2024 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

26.07.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2024 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

08.08.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 29.07.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024 у справі № 904/2910/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Частинами 1,2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 4 статті 262 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський суд відмовив заявнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , який припинив підприємницьку діяльність, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором № 07092023/3 від 07.09.2023 на транспортне обслуговування з фізичної особи-підприємця, яка на час розгляду даної заяви також припинила підприємницьку діяльність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 12 ГПК України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

За положеннями ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Як встановлено господарським судом, ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність Фізичної особи - підприємця 12.04.2024, що підтверджується записом про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №006260411, згідно відповіді № 673250 від 02.07.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність Фізичної особи - підприємця 02.02.2024, що підтверджується записом про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця № 003030732 , згідно відповіді №673245 від 02.07.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тобто, на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу заявник та боржник припинили підприємницьку діяльність.

У той же час апеляційний суд зауважує, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності правонаступника.

Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, яка припинила підприємницьку діяльність, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо діючих суб`єктів господарювання.

За таких обставин, враховуючи припинення боржника як суб`єкта господарювання, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову Фізичній особі ОСОБА_1 у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, Господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024 у справі № 904/2910/24 - залишити без змін.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024 у справі № 904/2910/24 - залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.10.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков