ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024м. ДніпроСправа № 904/3797/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (м. Дніпро)

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор.1 та кор. 4 (м.Жовті Води (з), Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості №71 від 01.02.2024 у загальному розмірі 623 990 грн. 58 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор.1 та кор. 4 (далі - відповідач) заборгованість за договором про реструктуризацію заборгованості № 71 від 01.02.2024 у загальному розмірі 623 990 грн. 58 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 611 144 грн. 64 коп. - основний борг;

- 9 046 грн. 03 коп. - інфляційні втрати;

- 3 799 грн. 91 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості № 71 від 01.02.2024 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем у період з травня по грудень 2023 року електричну енергію, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 611 144 грн. 64 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 18.03.2024 по 05.08.2024 в сумі 9 046 грн. 03 коп., а також 3% річних за період прострочення з 18.03.2024 по 05.08.2024 у сумі 3 799 грн. 91 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Крім того, від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 40947/24 від 30.08.2024), в якому він просить суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 30.08.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Судом було з`ясовано, що позивач та відповідач мають зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Враховуючи вказане, ухвала суду від 30.08.2024 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, а саме:

- позивачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи;

- відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 30.08.2024 була надіслана судом в Електронний кабінет відповідача, на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 30.08.2024 була доставлена до Електронного кабінету відповідача - 30.08.2024 о 23:39 (а.с.55).

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено, що 02.09.2024 відповідач отримав ухвалу суду від 30.08.2024, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 55).

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 30.08.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121291877) надіслано судом 30.08.2024, зареєстровано в реєстрі 30.08.2024 та оприлюднено 02.09.2024, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 30.08.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (02.09.2024), граничним строком для подання відзиву на позовну заяву було 17.09.2024.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково надані більше ніж два тижні господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 02.10.2024 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2024, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що розгляд даної справи по суті розпочався 30.09.2024, а строк розгляду даної справи закінчується 29.10.2024, отже у даному випадку судому було надано сторонам достатній строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю заборгованості за поставлену електричну енергію, укладення договору про реструктуризацію вказаної заборгованості, строк дії такого договору, порядок погашення заборгованості, настання строку вказаних платежів, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення, наявність підстав для стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених до стягнення сумах.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як убачається з матеріалів справи, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор. 1 та кор. 4 (далі - споживач, відповідач) приєдналось до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір постачання, а.с.16-20) за особовим рахунком № 71 на умовах комерційної пропозиції "Колективна Побутова" постачальника універсальних послуг ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" для колективних побутових та інших споживачів, які мають право на отримання електричної енергії за тарифами для побутових споживачів (далі - Комерційна пропозиція) шляхом споживання електричної енергії та часткової сплати рахунків.

Умови договору відповідають вимогам Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилам.

За умовами пункту 2.1. договору постачання постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку до договору.

Згідно з даними, отриманими від оператора системи розподілу - ПрАТ "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія", відповідачем за період травень - грудень 2023 року були спожиті наступні обсяги електричної енергії:

- травень 2023 року - 76 212 кВт*г;

- червень 2023 року - 65 371 кВт*г;

- липень 2023 року - 20 399 кВт*г;

- серпень 2023 року - 19 922 кВт*г;

- вересень 2023 року - 20 152 кВт*г;

- жовтень 2023 року - 40 973 кВт*г;

- листопад 2023 року - 52 824 кВт*г;

- грудень 2023 року - 57 906 кВт*г.

В оплату вказаних обсягів електричної енергії позивачем були виставлені рахунки, а саме:

- рахунок № 78 від 31.05.2023 на суму 128 036 грн. 16 коп. (а.с. 29);

- рахунок № 64 від 30.06.2023 на суму 172 579 грн. 44 коп. (а.с. 29, на звороті);

- рахунок № 98 від 31.07.2023 на суму 53 853 грн. 36 коп. (а.с. 30);

- рахунок № 22 від 31.08.2023 на суму 52 594 грн. 08 коп. (а.с. 29, на звороті);

- рахунок № 24 від 30.09.2023 на суму 53 201 грн. 28 коп. (а.с. 31);

- рахунок № 07 від 31.10.2023 на суму 108 168 грн. 72 коп. (а.с. 31, на звороті);

- рахунок № 24 від 30.11.2023 на суму 139 455 грн. 36 коп. (а.с. 32);

- рахунок № 66 від 31.12.2023 на суму 152 871 грн. 84 коп. (а.с. 32, на звороті).

Таким чином, постачальник належним чином виконав свої зобов`язання за договором, зокрема, поставив споживачу протягом травня-грудня 2023 року електричну енергію загальним обсягом 353 759 кВт*г на суму 798 914 грн. 08 коп.

Однак, в порушення умов договору електрична енергія, спожита відповідачем, оплачена не була.

З матеріалів справи також вбачається, що 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - кредитор, позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор.1 та кор. 4 (далі - боржник, відповідач) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №71 (далі - договір, а.с. 40), за умовами пункту 1.1. якого загальна сума грошового боргу (заборгованості) боржника перед кредитором за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 17.03.2023, укладеним з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - основний договір), що підлягає реструктуризації за договором, складає: 798 914 грн. 08 коп. за активну електроенергію за травень - грудень 2023 року.

У пункті 4.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення його печатками та діє до 15.07.2024, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно з пунктом 1.2. договору сторони підтверджують, що станом на 01.02.2024, відповідно до основного договору та особового рахунку № 71, згідно з актом звіряння від 01.02.2024 заборгованість боржника складає 798 914 грн. 08 коп. за активну електроенергію за травень - грудень 2023 року, 3% за червень 2021 року, грудень 2023 року, яку боржник визнає у повному обсязі та зобов`язується сплатити у строки та в порядку, визначеному договором.

У пункті 2.1. договору визначені обов`язки боржника, зокрема, згідно з підпунктом 2.1.1. договору боржник зобов`язується, починаючи з 01.02.2024, щомісячно протягом 6-ти місяців перераховувати на рахунок кредитора, зазначений у додатку № 1 до договору, платіж з реструктуризованої суми, за яким настав строк оплати, з обов`язковим перерахуванням коштів за поточне споживання активної електричної енергії - 100%, відповідно до основного договору.

За умовами підпункту 2.1.2. пункту 2.1. договору сторони домовились, що сплата боргу (заборгованості) зазначеного у пункті 1.1. договору, буде здійснюватися боржником згідно з Графіком погашення заборгованості, який є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Так, до договору сторони підписали додаток № 1 - Графік погашення боргу (заборгованості):

- до 15.02.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.03.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.04.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.05.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.06.2024 - 133 152 грн. 34 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.07.2024 - 133 152 грн. 34 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ.

Доказів розірвання, внесення змін чи визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати боржником на строк понад 10 днів від дати, до якої мав бути здійснений щомісячний платіж, кредитор має право вимагати від боржника дострокової оплати залишку заборгованості по договору, а боржник зобов`язаний здійснити таку оплату в 15-денний строк з моменту отримання вимоги. У випадку несплати боржником залишку заборгованості, спір передається на розгляд до господарського суду.

У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем зобов`язання за договором належним чином не виконувались, у зв`язку з чим на виконання умов пункту 3.4. договору про реструктуризацію позивач направив відповідачу вимогу № 33007/PТНР від 19.06.2024 про сплату заборгованості, строк оплати по якій настав, у розмірі 485 692 грн. 30 коп. та дострокової оплати залишку заборгованості по договору у розмірі 133 152 грн. 34 коп. (а.с.42-44). З матеріалів справи вбачається, що вказана вимога була отримана відповідачем 25.06.2024.

Позивач також зазначає, що вказана вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості № 71 від 01.02.2024 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем у період з травня по грудень 2023 року електричну енергію, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 611 144 грн. 64 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 18.03.2024 по 05.08.2024 в сумі 9 046 грн. 03 коп., а також 3% річних за період прострочення з 18.03.2024 по 05.08.2024 у сумі 3 799 грн. 91 коп. Вказане і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що договір про реструктуризацію заборгованості №71 від 01.02.2024 є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як було зазначено вище, в договорі сторони узгодили наступний графік погашення заборгованості за поставлену позивачем у період з травня по грудень 2023 року електричну енергію:

- до 15.02.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.03.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.04.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.05.2024 - 133 152 грн. 35 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.06.2024 - 133 152 грн. 34 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ;

- до 15.07.2024 - 133 152 грн. 34 коп. - активна електроенергія за травень - грудень 2023 року, у тому числі ПДВ.

Отже, судом встановлено, що строки внесення платежів за наведеним графіком станом на момент звернення із позовом до суду закінчилися.

Враховуючи вказане, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спрстована наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором в сумі 611 144 грн. 64 коп.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч умовам договору, а також порушуючи норми діючого законодавства, відповідач свої зобов`язання не виконав, погашення заборгованості за поставлену позивачем у період з травня по грудень 2023 року електричну енергію у погоджений з позивачем графік не здійснив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 611 144 грн. 64 коп.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В той же час, доказів на підтвердження погашення заборгованості в сумі 611 144 грн. 64 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 611 144 грн. 64 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 18.03.2024 по 05.08.2024 в сумі 9 046 грн. 03 коп.

З приводу вказаних вимог позивача суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.15), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат; розрахунок проведено з урахуванням вказаних вище положень.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 15), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 9 046 грн. 03 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати газу у строки, визначені умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 18.03.2024 по 05.08.2024 у сумі 3 799 грн. 91 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.15), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок 3% річних, здійснений позивачем (а.с. 15), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 3 799 грн. 91 коп.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", судовий збір, який підлягав сплаті позивачем, становить 7 487 грн. 89 коп.

При цьому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд відзначає, що, у зв`язку з внесенням позивачем судового збору у більшому розмірі, частина судового збору (37 грн. 51 коп.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в порядку, передбаченому пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (після надходження відповідного клопотання за ухвалою суду).

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 7 487 грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор.1 та кор. 4 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості №71 від 01.02.2024 у загальному розмірі 623 990 грн. 58 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кропоткіна-14" кор.1 та кор. 4 (вулиця Кропоткіна, будинок 14, корпус 1 та 4, м. Жовті Води (з), Дніпропетровська область, 52204; ідентифікаційний код 44164699) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (вулиця Січових стрільців, будинок 4 Д, м. Дніпро, 49001; ідентифікаційний код 42082379) - 611 144 грн. 64 коп. - основного боргу, 9 046 грн. 03 коп. - інфляційних втрат, 3 799 грн. 91 коп. - 3% річних та 7 487 грн. 89 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 02.10.2024.

Суддя Ю.В. Фещенко