ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Справа№ 920/604/23(920/894/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представника АТ "Банк Кредит Дніпро" Сухої М.В. за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року

у справі №920/604/23(920/894/21) (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

2. Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково- виробниче об`єднання-Інжиніринг"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногаз-С"

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні першого відповідача:

1. Головне управління ДПС у Сумській області

2. Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське

машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом Акціонерне товариство "Сумське

машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

про скасування державної реєстрації прав,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 у справі №920/604/23(920/894/21) позов АТ "Банк Кредит Дніпро" про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення задоволено повністю; зобов`язано ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" не чинити перешкоди АТ "Банк Кредит Дніпро" у користуванні нежитловим приміщенням під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а.; зобов`язано АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" не чинити перешкоди АТ "Банк Кредит Дніпро" у користуванні нежитловим приміщенням під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а.; зобов`язано ТОВ "Техногаз-С" не чинити перешкоди АТ "Банк Кредит Дніпро" у користуванні нежитловим приміщенням під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а.; зобов`язано ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" звільнити нежитлові приміщення під літ. під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а.; зобов`язано АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" звільнити нежитлові приміщення під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а.; зобов`язано ТОВ "Техногаз-С" звільнити нежитлові приміщення під літ. З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а; у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" відмовлено; у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" відмовлено; присуджено до стягнення з ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" 4 540,00 грн. судового збору; присуджено до стягнення з АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" 4 540,00 грн. судового збору; присуджено до стягнення з ТОВ "Техногаз-С" на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" 4 540,00 грн. судового збору; скасовано заходи забезпечення зустрічного позову, вжиті ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.11.2021.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23(920/894/21) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову АТ "Банк Кредит Дніпро" до ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг", ТОВ "Техногаз-С", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні першого відповідача ГУ ДПС у Сумській області, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення - відмовити; зустрічний позов ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до АТ "Банк Кредит Дніпро", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно - задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно під літерами З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, розташоване за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а за АТ "Банк Кредит Дніпро", проведену 02.02.2021 реєстратором Виконавчого комітету Путивльської міської ради Анохіним С.В.; припинити право власності АТ "Банк Кредит Дніпро" на нерухоме майно під літерами З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, розташоване за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а; позов АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до АТ "Банк Кредит Дніпро" про скасування державної реєстрації прав - задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно під літерами З, К-1, В-1, Р, С, Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, А-ІV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, № 1, Б-І, Е-1, розташоване за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а за акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро", проведену 02.02.2021 реєстратором Виконавчого комітету Путивльської міської ради Анохіним С.В.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою суду від 20.06.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23(920/894/21), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/604/23(920/894/21).

28.06.2024 супровідним листом Господарського суду Сумської області №920/604/23(920/894/21)/225 від 24.06.2024 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 02.07.2024 року задоволено заяву головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко А.І. про самовідвід від розгляду справи №920/604/23(920/894/21), а матеріали справи передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів згідно ст. 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024 року вказану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 апеляційну скаргу АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23(920/894/21) залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема, надати докази сплати судового збору у розмірі 25 012,80 грн.

19.07.2024, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 09.07.2024 надано докази сплати судового збору у розмірі 25012,80 грн.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 22.07.2024 року по 16.08.2024 року та 26.08.2024 року перебував у відпустці, суддя Сотніков С.В. з 22.07.2024 року по 26.08.2024 року перебував у відпустці, а тому розгляд апеляційної скарги здійснювався після виходу суддів з відпустки - 27.08.2024.

Ухвалою 27.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23(920/894/21), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 26.09.2024 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

12.09.2024 через відділ документального забезпечення суду через систему "Електронний суд" від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання 26.09.2024 і всіх інших судових засідань в режимі відеоконференції, проведення яких просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 17.09.2024 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

До дати судового засідання від адвоката Іванова І.О. надійшла заява про припинення його повноважень як представника АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" з 13.09.2024 року.

В судове засідання 26.09.2024 року з`явився представник АТ "Банк Кредит Дніпро".

Арбітражний керуючий Ткаченко Д.В. в судове засідання не з`явився, подавши до дати судового засідання клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, подавши до початку судового засідання клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано неможливістю прибути в судове засідання.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через систему "Електронний суд". Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Розглядаючи заявлене скаржником клопотання про відкладення розгляду справи з наведених у ньому мотивів, судова колегія наголошує, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку лише у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Крім того, у відповідності до ч. 11 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Водночас, судом встановлено, що в порушення норм ст.ст. 73-80 ГПК України до клопотання не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин участі представників скаржника в судовому засіданні у Верховному Суді, тобто наведені у клопотанні причини не є доведеними, а відтак визнаються судом неповажними.

При цьому, доводи апелянта про участь представників в іншому судовому засіданні також не є беззаперечною та поважною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки заявником не доведено, яким чином та справа є більш пріоритетною за справу №920/604/23(920/894/21), що наразі переглядається в суді апеляційної інстанції, або що судове засідання у ній було призначено раніше, ніж у цій справі.

Слід зауважити, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. Господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Разом з тим, заявником клопотання не доведено суду ані відсутності іншого повноважного представника АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг", ані неможливості розгляду справи без його участі.

Окрім цього, апелянт не був позбавлений права взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду з використанням власних технічних засобів відповідно до ст. 197 ГПК України, проте своїм процесуальним правом не скористався.

Більш того, судом взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 року у справі №924/369/19 та від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, беручи до уваги, що матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представника скаржника та інших учасників провадження у справі.

Представник АТ "Банк Кредит Дніпро" в судовому засіданні 26.09.2024 проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

26.09.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутнього представника банку, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у даній справі - залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2021 року АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг", ТОВ "Техногаз-С" про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення.

За твердженням позивача, відповідачами чиняться перешкоди у здійсненні банком права власності на нежитлові приміщення та ані добровільно, ані на вимогу позивача відповідні приміщення відповідачами не звільнено.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/894/21 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

У вересні 2021 ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подано до суду зустрічний позов про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на перелічене нерухоме майно, припинення права власності АТ "Банк Кредит Дніпро" на перелічене нерухоме майно.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок задоволення відповідачем (банком) своїх вимог до позивача за зустрічним позовом шляхом позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття у власність нерухомого майна ТОВ "СМНВО", підставою для реєстрації права власності на яке стало викладене в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Ухвалою суду від 25.10.2021, серед іншого, прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно до спільного розгляду з первісним позовом АТ "Банк Кредит Дніпро" у справі №920/894/21.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 13.07.2023 року за заявою ГУ ДПС у Сумській області відкрито провадження у справі №920/604/23 про банкрутство ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ткаченка Д.В.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року, серед іншого, передано матеріали справи №920/894/21 до Господарського суду Сумської області для розгляду в межах справи №920/604/23 про банкрутство ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" у справі №920/604/23(№920/894/21) про скасування державної реєстрації прав.

Ухвалою суду від 12.02.2024 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та об`єднано вимоги за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в одне провадження з первісним позовом, призначено позов третьої особи до спільного розгляду з первісним позовом у підготовчому засіданні.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23 (920/894/21) позов АТ "Банк Кредит Дніпро" про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення задоволено повністю; у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" відмовлено; у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" відмовлено.

Приймаючи дане рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між позивачем та відповідачами, які знаходяться на території об`єктів нерухомого майна та які користуються цим майном, не існує договірних відносин щодо цього ж майна, то правові підстави для знаходження відповідачів на території об`єктів нерухомого майна, яке перебуває у власності позивача, у відповідачів та будь-яких інших осіб відсутні.

Щодо зустрічного позову, то місцевий суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог. При цьому, відповідач спростував позовні вимоги належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами.

Що стосується відмови у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, то суд першої інстанції зазначив, що останнім не доведено порушення його прав чи інтересів щодо предмета спору реєстрацією за банком права власності на предмет іпотеки та не зазначено, яким саме чином задоволення позову третьої особи призведе до поновлення її прав чи інтересів.

АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" з даним рішенням суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи скаржника фактично ідентичні доводам, викладеним у позовних заявах ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаного судового рішення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30.06.2011 між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (після зміни найменування AT "Банк Кредит Дніпро") та ВАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе", правонаступником якого є AT "Сумське НВО", укладено кредитний договір №081010-КЛТ. У подальшому до Кредитного договору між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31.08.2016 про зміну Кредитного договору) Банк, на умовах цього Договору, відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування у сумі 17 605 286,90 доларів США.

Позичальник зобов`язався повернути кредити, отриманих в межах кредитної лінії, не пізніше 30.08.2017 та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31 серпня 2016 про зміну Кредитного договору), процентна ставка за користування кредитом з 01.05.2015 встановлюється в розмірі 11,5 % річних, а з 31.08.2016 в розмірі 10% процентів річних.

Сторони домовились, що з 01.05.2015 у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту Позичальником встановлюється в розмірі 16,5 % процентів річних за користування кредитними ресурсами до кінця дії Договору, що надані в Доларах США.

Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена Позичальником у визначений цим Договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.

На підставі п. 5.1. кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.08.2012 про зміну Кредитного договору) цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку зазначеного в п 1.1. цього договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.

Відповідно до п. 5.2. (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.08.2012 про зміну Кредитного договору) закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього Договору.

Згідно з п. 6.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.08.2012 про зміну Кредитного договору) за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує Банку за кожен день прострочення пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього Договору.

16.02.2011 року між ТОВ "СМНВО" та AT "Банк Кредит Дніпро" укладено Іпотечний договір №160211-1, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1253 (з подальшими змінами).

Відповідно до вказаного договору в іпотеку Банку було передано нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1) під літ. З, К-1, В-1, Р, С Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, A-IV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, №1, Б-І, Е-1, що розташовані за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Комарова, буд.2а.

З метою виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором 31.08.2016 між AT "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "СМНВО" було укладено договір поруки №310816-П/1.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Боржником, зобов`язань в повному обсязі за Кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому за умови надання Поручителем згоди на їх укладення одним із способів передбачених цим Договором, згідно з яким боржнику надано кредит у сумі 17 605 286,90 дол. США зі сплатою процентів за ставкою 11,5 % процентів річних, а з 31.08.2016 заставкою 10 % процентів річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 16,5 процентів річних у випадку порушення неналежного виконання умов Кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, строком повернення до "30" серпня 2017 року в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим Договором і надалі іменується "Основне зобов`язання".

Згідно п. 1.2. Договору поруки вказані зобов`язання Поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним Договором не потребують. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій (зокрема, але не обмежуючись сплату пені/штрафів та/або підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами на 6,5% процентів річних) передбачених в вищеназваному кредитному договорі, та зобов`язань щодо страхування.

Як зазначає позивач, AT "Банк Кредит Дніпро" виконав свої зобов`язання перед AT "Сумське НВО" за Кредитним договором у повному обсязі, натомість позичальник та поручитель не виконали свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Внаслідок невиконання позичальником умов Кредитного договору виникла заборгованість перед банком, що складається з: простроченого кредиту 17 605 286,90 дол. США; прострочених відсотків 1 706 248,40 дол. США; простроченої комісії 43 794 094,96 грн.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

З огляду на вищевикладене, 02.02.2021 року AT "Банк Кредит Дніпро" зареєстровано право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1) під літ. З, К-1, В-1, Р, С„ Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, A-IV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, №1, Б-І, Е-1, яке розташоване за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Комарова, буд. 2а, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З позовної заяви первісного позивача вбачається, що всупереч волі банку спірне приміщення використовується ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" та ТОВ "Техногаз-С", що перешкоджає позивачу самостійно користуватись та розпоряджатись таким майном.

Листом від 01.03.2021 №17-1663 AT "Банк Кредит Дніпро" звернулось до ТОВ "СМНВО" з вимогою про добровільне звільнення приміщення.

У цій вимозі, яка отримана відповідачем 23.03.2021, банк просив ТОВ "СМНВО" надати допуск представникам AT "Банк Кредит Дніпро" до нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Комарова, будинок 2а та яке належить банку на праві власності, для проведення інвентаризації; у строк 10 робочих днів з моменту отримання листа вивільнити приміщення від власного майна. У разі, якщо звільнення відбудеться раніше вказаного строку, просили повідомити про це банк; у строк до 10 робочих днів з моменту отримання листа передати всі ключі та технічну документацію на об`єкти нерухомого майна представнику банку. Зазначену вимогу власника про добровільне звільнення приміщень ТОВ "СМНВО" було проігноровано.

З огляду на вказане, банк повторно направив вимогу про добровільне звільнення приміщення від 19.04.2021 №17-3156, яка була отримана ТОВ "СМНВО" 26.04.2021.

Додатково позивач повідомив, що AT "Банк Кредит Дніпро" стало відомо про використання третіми особами належного на праві власності банку майна.

Так, AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" та ТОВ "Техногаз-С" у власному виробничому процесі використовується нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту 1), що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Комарова, буд. 2-а.

Банк зауважив, що він, як власник, не передавав вказане майно будь-яким особам у користування.

У зв`язку з викладеним AT "Банк Кредит Дніпро" було направлено вимогу про добровільне звільнення приміщень ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" та ТОВ "Техногаз-С" від 02.07.2021 року №17-5606.

Зазначену вимогу було отримано ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" та ТОВ "Техногаз-С".

Однак належне банку нерухоме майно звільнено не було, а тому позивач вдруге направив вимогу про добровільне звільнення приміщень, яка була адресована ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" та ТОВ "Техногаз-С".

Жодних дій, спрямованих на звільнення належних банку приміщень, ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" і ТОВ "Техногаз-С" вчинено не було.

Отже, позивач стверджує, що ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" і ТОВ "Техногаз-С" без будь-якої правової підстави та без дозволу власника спірного нерухомого майна користуються належним йому нерухомим майном, в результаті чого порушуються права позивача, як законного власника цього майна, щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

У зв`язку з цим позивач, посилаючись на приписи ст. 321, 391 ЦК України, просив суд зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу в користуванні нежитловими приміщеннями та звільнити нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: вул. Комарова, 2а, м. Суми.

Отже, предметом позову у цій справі є право позивача вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження спірним нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідачів звільнити вищевказані нежитлові приміщення. При цьому правовими підставами позову позивачем обрано норми ст. 41 Конституції України та статей 317, 321, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, частиною 1 якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положенням статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб усуває негативні наслідки порушення його прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас за змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наведеною нормою передбачено, що власник майна має право шляхом подання негаторного позову вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Ця норма регулює захист права власності не у будь-якому випадку, а в разі його порушення шляхом чинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов`язані із позбавленням володіння майном.

Слід наголосити, що під час розгляду позову про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном позивач насамперед має підтвердити право власності на спірне майно та надати суду відповідні докази.

Крім того, однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно положень статей 76, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Надаючи оцінку наявності у позивача права власності на спірне майно, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

На підставі положень ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

З наведених вище положень законодавства вбачається, що здійснення державної реєстрації прав (в тому числі права власності) на нерухоме майно за загальним правилом означає підтвердження державою фактів набуття, припинення чи переходу відповідних речових прав, що надає право управненій особі посилатися на відомості з Державного реєстру прав у спорах з третіми особами для підтвердження відповідних фактів у встановленому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

За наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно під літ. З, К-1, В-1, Р, С„ Д, Л, Н, И-1, М, Г-І, A-IV, О, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, У, Т, №1, Б-І, Е-1, що розташоване за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Комарова, буд.2а, зареєстровано за АТ "Банк Кредит Дніпро".

Враховуючи відомості, що наведені у Витязі, який засвідчує офіційне визнання та підтвердження державою шляхом проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно у встановленому законодавством порядку, суд апеляційної інстанції вважає доведеним належність АТ "Банк Кредит Дніпро" спірного майна на праві власності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, колегія суддів зазначає, що між АТ "Банк Кредит Дніпро", який є власником майна, і відповідачами, які знаходяться на території вищевказаних об`єктів нерухомого майна (м. Суми, вул. Комарова, 2а) та які користуються цим майном, не існує договірних відносин щодо цього майна.

Отже, правова підстава для знаходження відповідачів на території вищевказаних об`єктів нерухомого майна, яке перебуває у власності позивача, у відповідачів та будь-яких інших осіб наразі відсутня.

При цьому відповідачами неправомірно вчиняються перешкоди позивачу в реалізації ним повноважень щодо отримання безперешкодного доступу та користування належними йому вищевказаними нежитловими приміщеннями.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги банку про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями та звільнення нежитлових приміщень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок задоволення відповідачем (банком) своїх вимог до позивача за зустрічним позовом шляхом позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття у власність нерухомого майна ТОВ "СМНВО", підставою для реєстрації права власності на яке стало застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладені в іпотечному договорі, на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що в результаті набуття права власності на предмети іпотеки іпотекодержателем АТ "Банк Кредит Дніпро" відбулося часткове погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 3107279,32 дол. США (еквівалент 87191765,00 грн. по курсу НБУ за 02.02.2021 - дата переходу права власності) і станом на 05.11.2021 заборгованість по кредитному договору не погашена, у зв`язку із чим, посилаючись на положення ч. 5 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", вказав, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки або застави шляхом визнання за кредитором права власності на нього, кредитор не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.

Положеннями ч. 1-2 ст. 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Припинення договірного зобов`язання шляхом його виконання, проведеного належним чином, є юридичним фактом, наслідком якого є втрата сторонами такого зобов`язання статусу кредитора і боржника у зобов`язанні і, відповідно, права будь-яких взаємних вимог один щодо одного.

ТОВ "СМНВО", обґрунтовуючи свій зустрічний позов зазначало, що АТ "Банк Кредит Дніпро" не мало підстав для часткового погашення заборгованості АТ "Сумське НВО" перед банком шляхом позасудового звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно, яке належало ТОВ "СМНВО" і розташоване за адресою: м. Суми, вул. Комарова, 2а, оскільки перед цим банк здійснив позасудове врегулювання шляхом реєстрації за собою права власності на інше іпотечне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1.

Підставою зустрічного позову ТОВ "СМНВО" визначило попередню державну реєстрацію за банком іншого нерухомого майна, переданого в іпотеку АТ "Сумське НВО" у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 920/581/21 визнано недійсним іпотечний договір №150413-1, серія та номер: 2812 від 15.04.2013, укладений між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе", посвідчений 15.04.2013 приватним нотаріусом Нагорною Н.В. Сумського міського нотаріального округу Сумської області; скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 56410510 від 02.02.2021 11:18:42 державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Путивльської міської ради Анохіна С.В.

Частиною 1 ст. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Тому, нерухоме майно за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Піщанська, буд. 72-1, не забезпечує виконання зобов`язань AT "Сумське НВО " за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010, а банк більше не є власником майна.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка 308550792 від 30.08.2022) підтверджується, що власником нерухомого майна за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Піщанська. буд. 72-1, є AT "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", право власності AT "Банк Кредит Дніпро" на майно припинено, іпотека Банку припинена.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено у суді першої інстанції належними та допустимими доказами наявність обставин та ознак припинення зобов`язання за кредитним договором № 081010-КЛТ (з урахуванням всіх змін та доповнень, внесених до нього) від 08.10.2010.

Як зазначав відповідач у відзиві на зустрічний позов, та це не спростовано позивачем за зустрічним позовом, загальна вартість прийнятого на баланс майна склала 87191190,00 грн., що не забезпечило повного задоволення вимог Банку.

Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010 були забезпечені кількома способами: іпотекою АТ "Сумське НВО", ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"; заставою товарів в обігу АТ "Сумське НВО"; порукою ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

У лютому 2021 року банком було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1 (іпотекодавець - АТ "Сумське НВО") та м. Суми, вул. Комарова, 2а (іпотекодавець - ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"), яким забезпечувалося виконання зобов`язань за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно була здійснена AT "Банк Кредит Дніпро" в процедурі позасудового врегулювання на підставі відповідних застережень в договорах іпотеки №160211-І від 16.02.2011 та №150413-1 від 15.04.2013.

ТОВ "СМНВО" стверджувало, що з моменту здійснення Банком позасудового врегулювання шляхом державної реєстрації за собою права власності на нерухоме майно за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1, основне зобов`язання боржника (АТ "Сумське НВО") є припиненим, а вимоги банку як до цього боржника, так і до іншого іпотекодавця (ТОВ "СМНВО") є недійсними.

Водночас, загальна вартість прийнятого на баланс Банку майна склала 87191190,00 грн., що не забезпечило повного задоволення вимог банку.

Отже, позивачем за зустрічним позовом жодних первинних документів - банківських виписок та інших офіційних документів, які підтверджують факти надходження і списання грошових коштів з банківських рахунків позивача в рахунок погашення боргу та відсутність заборгованості перед банком станом на час звернення до суду з цим позовом не надано та матеріали справи не містять.

Водночас, з поданої позивачем зустрічної позовної заяви та наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що підставою для звернення до суду з зустрічним позовом став не сам по собі факт виконання/невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом повного погашення кредитів та сплати всіх передбачених кредитним договором процентів та інших платежів, а факт набуття права власності банком на предмет іпотеки, як підстава припинення кредитних зобов`язань.

Доводи та аргументи позивача за зустрічним позовом зводяться до аналізу спірних правовідносин у контексті правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 17.04.2019 у справі №204/7148/16-ц, від 20.06.2018 у справі №757/31271/15-ц, від 27.02.2019 у справах №643/18466/15-ц та263/3809/17, від 03.07.2019 у справі №646/7699/13-ц, від 20.11.2019 у справі №295/795/19 щодо застосування статті 36 Закону України "Про іпотеку" про те, що положеннями вказаної статті передбачено таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України "Про іпотеку", зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" є недійсними

Частиною 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку", на яку посилається позивач, визначено правовий наслідок завершення позасудового врегулювання у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання.

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 590 ЦК України якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.

Зазначене положення узгоджується з приписами частини п`ятої статті 33 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 36 Закону України "Про іпотеку" передбачає вирішення сторонами іпотечного договору питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Слід зазначити, що норми ЦК України та Закону України "Про іпотеку", які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, передбачали можливість забезпечення виконання зобов`язання шляхом передачі в іпотеку декількома іпотекодателями декількох об`єктів нерухомого майна і кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок будь-якого з об`єктів або їх усіх, якщо їхня сукупна вартість була необхідною для погашення заборгованості іпотекодавця в повному обсязі.

Тобто законодавець пов`язав задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предметів іпотеки, в тому числі шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, саме з обсягом невиконаного зобов`язання, що не означає, що отримання у власність одного з предметів іпотеки у будь-якому випадку має наслідком припинення основного зобов`язання в повному обсязі.

Колегія суддів наголошує, що 04.02.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", яким, зокрема частину четверту статті 36 Закону України "Про іпотеку" замінено чотирма частинами такого змісту:

"У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:

умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;

порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;

прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням:

за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем);

за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі) ".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону останній застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Чинне законодавство не обмежує право кредитора забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання декількома видами забезпечення. Забезпечувальне зобов`язання є додатковим (акцесорним), а не альтернативним основному. Реалізація особою права на захист певним способом не може залежати від застосування нею інших способів правового захисту.

Системний аналіз змісту наведених правових норм дає підстави для висновку, що їхнє обмежене тлумачення у вигляді припинення основного зобов`язання внаслідок звернення стягнення на один із предметів забезпечення за наявності інших забезпечень та, при цьому, неповному задоволенні вимог кредитора є несумісним з призначенням інституту забезпечення виконання зобов`язань, його правовою природою і сутністю та суперечить принципам розумності, пропорційності і рівності сторін, адже фактично позбавляє юридичного сенсу законодавчі приписи, якими передбачено право кредитора забезпечити виконання основного зобов`язання за рахунок кількох предметів іпотеки та інших способів забезпечення зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів у разі, якщо можливість реалізації таких способів забезпечення не вичерпана.

Буквальне застосування положень частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 № 2478-VIII) можливе виключно в тих випадках, коли належне та повне виконання основного зобов`язання було забезпечене лише одним способом забезпечення, і вказаний спосіб було реалізовано у повному обсязі в позасудовому порядку. У випадку забезпечення виконання основного зобов`язання двома і більше предметами застави, основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання (пункти 160, 162 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17).

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010 були забезпечені кількома способами: іпотекою АТ "Сумське НВО", ТОВ "СМНВО"; заставою товарів в обігу АТ "Сумське НВО"; порукою ТОВ "СМНВО".

Як вже було зазначено вище, у лютому 2021 року банком було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1 (іпотекодавець - АТ "Сумське НВО") та м. Суми, вул. Комарова, 2а (іпотекодавець - ТОВ "СМНВО"), яким було забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010. При цьому, загальна вартість прийнятого на баланс банку майна склала 87 191 190,00 грн., що не забезпечило повного задоволення вимог банку.

Відтак проведене банком у лютому 2021 року позасудове задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно не припинило зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010 і підлягає виконанню боржником та/або іпотекодавцем (ТОВ "СМНВО").

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Отже, вказане вище застереження в іпотечному договорі прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Проведення державної реєстрації регламентовано положеннями статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції, чинній на час державної реєстрації права власності).

Етапами державної реєстрації речового права є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень(п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127), яким зокрема, визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Пунктом 61 Порядку №1127 встановлено перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Банк, заперечуючи проти позову вказував на те, що ним були подані всі передбачені законодавством документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а тому дії державного реєстратора по реєстрації прав повністю відповідали закону та у державного реєстратора не було жодних правових і фактичних підстав для відмови в державній реєстрації прав.

На момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій АТ "Банк Кредит Дніпро" надало державному реєстратору виключний перелік документів, передбачених пунктом 61 Порядку №1127, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.02.2021.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище, норми Закону України "Про іпотеку", зокрема ст.37 цього закону, визначає, що застереження в договорі іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому відповідно є підставою для набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Банк, звертаючись до державного реєстратора, діяв відкрито, у межах, не заборонених договором або актами цивільного законодавства, реалізуючи своє правомірне право на погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки. Обмеження іпотекодержателя у такому праві, з урахуванням існування усіх необхідних для цього умов, буде неправомірним та призведе до надання переваги одному із учасників спірних правовідносин та порушення принципу рівності сторін у правовідносинах.

Право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки є правомірним, сторони у договорі передбачили відповідну умову про іпотечне застереження - про позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

Тому, державним реєстратором в повній відповідності до вимог ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було вчинено реєстраційні дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, адже іпотекодержатель надав встановлені законом документи для такої реєстраційної дії.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у зустрічному позові повністю, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог. При цьому, відповідачем спростовано зустрічні позовні вимоги належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами.

Стосовно позову третьої особи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи своє право на звернення до суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації прав, позивач зазначав, що позов третьої особи направлений на захист порушених банком прав та інтересів АТ "Сумське НВО", як боржника за кредитним договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З вище наведеного вбачається, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

При цьому звертаючись до господарського суду, позивач повинен визначити, яке його право, на його думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ст. 37 Закону України "Про іпотеку").

Отже, за змістом ст. 37 Закону України "Про іпотеку" рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено тільки іпотекодавцем.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №520/13067/17, від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №569/15704/18, від 07.07.2021 у справі №369/5589/19, від 21.07.2021 у справі №686/19656/19 зроблено висновки, за змістом яких спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що у спорі про скасування державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки сторонами у справі за цим спором можуть бути лише попередній власник нерухомого майна (Іпотекодавець) та новий власник цього майна (Іпотекодержатель).

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єкта господарювання стосовно захисту порушених прав. Так, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

У даному випадку АТ "Сумське НВО" не є іпотекодавцем у спірних правовідносинах, а тому не може заявляти самостійні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію за іпотекодержателем права власності на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3рп/2003).

Оскільки за результатами розгляду заявленого позову третьої особи вирішується питання про скасування рішення про державну реєстрацію за Іпотекодержателем права власності на нерухоме майно (внаслідок чого відповідні права повернуться у стан, що існував до оспорюваної державної реєстрації прав, Іпотекодержатель втратить право власності на нерухоме майно і фактично відновиться право власності Іпотекодавця на це майно), то має бути встановлено не лише наявність формальних підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав, але й визначено, чи було порушене цивільне право третьої особи, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення і яким чином задоволення позову призведе до поновлення прав третьої особи (у разі їх порушення).

Третя особа зазначала у позовній заяві, що її позов направлений на захист порушених банком прав та інтересів АТ "Сумське НВО", як боржника за Кредитним договором, проте АТ "Сумське НВ" не зазначало, яке саме його право чи інтерес порушені, у чому саме виявилося порушення і яким чином задоволення позову третьої особи призведе до їх поновлення. Більш того, наведена у позовній заяві підстава позову ніяким чином не пов`язана із захистом права третьої особи саме щодо предмета спору (нерухомого майна), не наведено жодних доказів наявності у третьої особи прав на спірне майно і поновлення цих прав в результаті задоволення позову.

Державна реєстрація за банком права власності на предмет іпотеки безпосередньо на права та обов`язки АТ "Сумське НВО" не впливає, його зобов`язання в цьому випадку не виникають, не припиняються та не змінюються (не доповнюються та не збільшуються).

АТ "Сумське НВО" не є стороною договору іпотеки, а тому не могло заявляти вимоги на підставі припинення зобов`язання, стороною якого воно не являється.

Зважаючи на недоведеність порушень прав чи інтересів АТ "Сумське НВО" щодо предмета спору реєстрацією за банком права власності на предмет іпотеки та те, яким чином задоволення позову третьої особи призведе до поновлення її прав чи інтересів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову третьої особи.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані та недоведені, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 у справі №920/604/23(920/894/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 21.05.2024 року у справі №920/604/23(920/894/21) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 07.10.2024 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх