ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.09.2024 Справа № 914/1847/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, за участю секретаря судового засідання Марти Пришляк, розглянув у підготовчому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,

про визнання незаконними дій та визнання недійсними правочинів,

представники сторін

від позивача: ОСОБА_1 ;

від відповідача: ОСОБА_2 ;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання незаконними дій та визнання недійсними правочинів.

Ухвалою від 26.07.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні 30.09.2024 сторони забезпечили участь уповноважених представників сторін.

Представник відповідача за вх. № 3526/24 від 23.09.2024 подав клопотання про призначення експертизи. Позивач за вх. №23551/24 подав заперечення щодо клопотання про призначення експертизи.

Розглянувши клопотання про призначення експертизи, беручи до уваги заперечення позивача, суд приходить до об`єктивного переконання про відмову в задоволенні такого клопотання виходячи з наступного.

На вирішення експерту поставлені наступні питання:

- Чи могла якість газу погіршуватися з вини Оператора ГТС на ділянках його руху від місць відбору проб на ГРС, які визначені паспортами фізико хімічних показників газу, до пунктів вимірювання витрат газу на цих ГРС, в яких здійснювалася передача газу у власність АТ «Львівгаз»?

- Чи поширюють свою дію показники якості газу, визначені в паспортах фізико - хімічних показників газу, на обсяги газу, передані ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у власність АТ «Львівгаз»?.

Перелічені питання не є предметом судової інженерно технічної експертизи.

Відповідно до пункту 1.1 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) (далі Інструкція) призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно - правовими актами з питань судово - експертної діяльності та цією Інструкцією.

Згідно з підпунктом 1.2.2 пункту 1.2 розділу I Інструкції основними видами (підвидами) експертизи, серед іншого, є: інженерно - технічна, а саме: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; експертиза електронних комунікацій, електротранспортна експертиза; експертиза технічного стану ліфтів; інженерно-механічна; водно-технічна; авіаційно- технічна; теплотехнічна експертиза.

Запропоновані відповідачем питання не є предметом судової інженерно-технічної експертизи, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності умов однією з яких є те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до пункту 2 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Аналогічні за змістом положення відображені у пункті 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2651 від 27.11.2006 «Про деякі питання призначення судових експертиз», у якому зазначено, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до пункту 3 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012, судова експертиза може бути призначена, якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Надані докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду. Воно не може бути замінене висновком експерта, який не обмежений вимогами статей 76-79 ГПК України та межами дослідницької функції суду саме на цій стадії розгляду справи.

Висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України (Постанова КГС ВС від 12.02.2020 у справі № 910/21067/17).

Судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. В іншому випадку це є затягування справи. Такий висновок зробив КГС ВС у постанові від 21.08.2019 у справі № 910/4292/13.

Тобто висновок експерта не є особливим та обов`язковим доказом, який суд повинен отримати та дослідити. Висновок експерта є лише одним із доказів, який за своєю доказовою вагою є рівноцінним з іншими засобами доказування у справі та він не замінює інші докази.

Призначення експертизи є виправданим, якщо для з`ясування обставин, які входять до предмету доказування необхідні спеціальні знання і якщо у справі відсутні інші належні та допустимі докази на підтвердження чи спростування обставин, щодо яких ініціюється учасником справи експертиза.

Для з`ясування обставин цієї справи (відсутності у Позивача зобов`язань щодо якості поставленого/реалізованого природного газу) спеціальні знання не потрібні.

Матеріали справи містять належні докази, які дають можливість встановити обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення (обставини, що входять до предмету доказування).

Відповідно до положень абзацу 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із частинами 5, 6 статті 13 закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Перелічені вище норми права та висновки судів послугували підставою для відмови в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд, здійснивши усі необхідні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, передбачені ст.182 ГПК України, дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 76-79, 99, 100, 120, 121, п. 3 ч. 2 ст. 185, 228, 229, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання про призначення експертизи вх. №3526/24 від 23.09.2024 відмовити.

2. Закрити підготовче провадження у справі № 914/1847/24.

3. Призначити дану справу до судового розгляду по суті на 04.11.2024 о 10:30 год.

4. Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 128 в залі судових засідань.

5. Сторонам забезпечити явку повноважних представників сторін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Суддя Горецька З.В.