ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

09.10.2024м. ДніпроСправа № 904/3037/24
за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д", м. Дніпро

до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 71 138,04 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Григорчук М.І.

Представники сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від державної виконавчої служби: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на свою користь 56 781,41 грн інфляційного збільшення, 14 356,63 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про стягнення 71 138,04 грн задоволено: стягнуто з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" 56 781,41 грн інфляційних втрат, 14 356,63 грн 3% річних, 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

02.09.2024 на виконання рішення видано наказ.

01.10.2024 через систему "Електронний суд" до господарського суду від Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" надійшла скарга у якій просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольги Олександрівни щодо повернення ТОВ "Компанія Мегаполіс Д" без прийняття до виконання виконавчого документу наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/3037/24 від 02.09.2024.

- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольгою Олександрівною та скасувати його.

- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольгою Олександрівною відкрити виконавче провадження щодо виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/3037/24 від 02.09.2024.

Подана скарга обґрунтована неправомірною відмовою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольги Олександрівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Так, скаржник посилається на те, що згідно пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, які містять відомості, що становлять державну таємницю, рішення Вищого антикорупційного суду про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції" (у разі визначення порядку виконання такого рішення примусово відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"), а також рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35- 1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Одночасно статті 6 цього Закону визначено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

При цьому, органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

З вищевикладеного вбачається, що за загальним правилом примусове виконання рішення суду здійснюється державними та приватними виконавцями, в окремих випадках рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються іншими органами, установами, організаціями. Аналізуючи зазначені норми Закону можна зробити висновок, що виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості з органу місцевого самоврядування можливе як органами Казначейства, так і органами державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене вважає, що дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольги Олександрівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання слід визнати протиправними та зобов`язати його прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження задля повного та ефективного виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 у справі №904/3037/24.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2024 прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.10.2024.

03.10.2024 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

04.10.2024 через систему "Електронний суд" до господарського суду від представника Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" надійшла заява про розгляд справи без участі представника заявника.

08.10.2024 через систему "Електронний суд" до господарського суду від представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив в якому просить суд розглянути скаргу без участі представника відділу та відмовити ТОВ "Компанія Мегаполіс Д" у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення скарги, виконавча служба зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради () за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, тому відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення у справі №903/3037/24 виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Зазначені обставини виключають здійснення виконавчого провадження, та його відкриття.

08.10.2024 від Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради надійшли заперечення на скаргу, в яких відповідач зазначає, відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час

роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідач вважає, що державним виконавцем Дрижирук О.О. було правильно прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки державним виконавцем було зазначено законний порядок виконання судових рішень щодо стягнення грошових коштів з державних органів, та зважаючи на те, що іншого порядку стягнення законом не передбачено.

У судове засідання, яке відбулось 09.10.2024, представники позивача, відповідача та виконавчої служби не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши додані до матеріалів справи документи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, положень частини 1 статті 18, частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців є Закон України "Про виконавче провадження".

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання порядку, умов та підстав проведення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим, Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно зі статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За виконавчим документом - наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2024 у справі № 904/3037/24, боржником є Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

Відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 25 Порядку у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише до зазначеної бюджетної програми.

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (частина 2 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувана на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради () за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1.4 Положення про Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 26.05.2021 №85/7, Департамент утримується за рахунок коштів бюджету Дніпровської міської ради територіальної громади згідно з чинним законодавством України та інших коштів, не заборонених чинним законодавством України.

За таких обставин, господарський суд дійшов погоджується із доводами відповідача та державної виконавчої служби, що наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2024 про стягнення з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" 56 781,41 грн інфляційних втрат, 14 356,63 грн 3% річних, 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2024 головного державного виконавцям Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук Ольги Олександрівни прийняте з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (статті 342 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" та, відповідно, підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мегаполіс Д" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Ухвала набирає законної сили 09.10.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.А. Бажанова