ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 вересня 2024 року Справа № 903/642/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Королюка І.В.,

за участю представників:

від позивача: Геч Тетяна Володимирівна - підприємець,

від відповідача: н/з,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Геч Тетяни Володимирівни, м. Ковель

до Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича, смт. Мар`янівна, Горохівського району, Волинської області

про стягнення 47809 грн.,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Геч Тетяна Володимирівна звернулась до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича, у якому просить стягнути 47809 грн., з них. 32 000 грн. суми попередньої оплати за товар, 12925, 39 грн. інфляційних втрат та 2884, 05 грн. процентів річних.

Ухвалою суду від 12.07.2024 (суддя Дем`як В.М.) було залишено без руху позовну заяву за вх. № 01-52/696/24 від 08.07.2024 Фізичної особи-підприємця Геч Тетяни Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича про стягнення 47 809 грн.; постановлено надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме надання суду: доказів про наявність у заявника електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

19.07.2024 від Фізичної особи-підприємця Геч Т.В. надійшов лист від 16.07.2024 про виправлення недоліків з відповіддю №228343 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС від 16.07.2024

У зв`язку із перебуванням судді Дем`як В. М. у відпустці відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 справу № 903/642/24 було розподілено судді Якушевій І.О.

Позивачем також заявлено клопотання про витребування у Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (, вул. Лейпцизька, 15, м. Київ, 01601) інформації про дату, час та тривалість вихідних телефонних дзвінків абонента з номером НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2 в період з 01 липня 2021 року по 20 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 24.07.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено у судове засідання на 21.08.2024;запропоновано сторонам подати суду: позивачу: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; постановлено Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна" (, вул. Лейпцизька, 15 м.Київ, 01601) надати суду до 19.08.2024 інформацію про дату, час та тривалість вихідних телефонних дзвінків абонента з номером НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2 в період з 01 липня 2021 року по 20 лютого 2022 року.

21.08.2024 в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

21.08.2024 в судове засідання відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 24.07.2024 було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження ФОП Пашкевич Б.Є. є: АДРЕСА_1.

Горохівський район Волинської області ліквідований відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», територія була приєднана до Луцького району Волинської області.

Проте, ухвала суду від 24.07.2024, надіслана відповідачу за вказаною адресою, повернулась: причина повернення "Адресат відмовився".

Станом на 21.08.2024 до суду не надійшла запитувана інформація від Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна".

Ухвалою суду від 21.08.2024 було відкладено розгляд справи на 11.09.2024; постановлено Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна" надати суду до 09.09.2024 інформацію про дату, час та тривалість вихідних телефонних дзвінків абонента з номером НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2 в період з 01 липня 2021 року по 20 лютого 2022 року.

11.09.2024 в судовому засіданні було оголошено перерву до 25.09.2024.

23.09.2024 від Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" надійшла відповідь на запит суду.

25.09.2024 в судове засідання відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав.

Ухвалу суду від 11.09.2024 було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження ФОП Пашкевич Б.Є. є: АДРЕСА_1 .

Проте, ухвала суду від 11.09.2024, надіслана відповідачу за вказаною адресою, повернулась: причина повернення "Адресат відмовився".

З наведеного вбачається, що відповідач відмовляється від отримання поштової кореспонденції суду.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Направлення відповідачу ухвали суду рекомендованою кореспонденцією на його дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, тобто суду.

Не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копію ухвали про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася у зв`язку з її неотриманням відповідачем, зумовлене суб`єктивною поведінкою відповідача щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Не отримання відповідачем - ФОП Пашкевич Б.Є. поштової кореспонденції суду зумовлено суб`єктивною поведінкою відповідача. Разом з цим, суд направляв відповідачу ухвали з метою його належного повідомлення на його дійсну адресу, що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача належним.

За таких обставин 25.09.2024 судом було вирішено спір за відсутності представника відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступні обставини.

ФОП Пашкевича Б.Є. надіслав позивачу рахунок-фактуру № від 31 травня 2021 року на суму 32 000 грн., в якому було зазначено найменування товару - комплект торгівельних стелажів згідно КП № ; кількість-1 шт., вартість - 32 000 грн. У рахунку були вказані реквізити для оплати: ФОП «Пашкевич Богдан Євгенович» АТ «Пумб» № НОМЕР_3. На рахунку міститься підпис ФОП Пашкевича Богдана Євгеновича та його печатка.

Строків поставки рахунок не містить.

31.05.2021 позивачем був здійснений перший платіж на суму 16000 грн., що підтверджується копією квитанції АТ «А-БАНК» від 31.05.2021 № 46811935 (а.с. 13).

17.06.2021 був здійснений другий платіж позивачем на суму 16000 грн., що підтверджується копією квитанції АТ «А-БАНК» від 17.06.2021 № 47846250 (а.с. 14).

Як пояснила позивач у судовому засіданні, відповідач обіцяв виконати замовлення до 01.07.2021, згодом - до 23.07.2021. У вересні 2021 року позивач вимагала від Пашкевича Б.Є. повернути кошти.

Згодом позивач звернулася в органи Національної поліції України.

09 жовтня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР і розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. Але постановою ГУНП у Волинській області від 19 листопада 2021 року провадження у справі було закрито.

Рішення органів слідства мотивоване тим, що подія відноситься до ряду цивіль но-правових відносин, містить ознаки порушень договору купівлі-продажу, відпові дальність за яке регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідач не передав торговельні стелажі, попередньо сплачені позивачем кошти в сумі 32 000 грн. не повернув, на дзвінки не реагує, а на звернення не відповідає, позивач звернулася з позовом до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 202 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

З дій позивача та відповідача, а саме: виставлення рахунку, здійснення його оплати, вбачається, що між сторонами фактично виникли правовідносини, притаманні для договору купівлі-продажу, укладеного у спрощений спосіб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 2 цієї статті Кодексу законодавець внормував, що виконання зобов`язань у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням однією із сторін у зобов`язанні певних дій, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За загальними правилом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони, оскільки ч.2 ст. 202 цього Кодексу також вказує на те, що господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правило ч.1 ст. 615 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (п.2 ч.1 ст.664 ЦК України).

Як передбачено ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач як продавець отримав від позивача суму попередньої оплати у розмірі 32000 грн., проте товару не передав.

Разом з цим, судом встановлено, що договору у формі єдиного документу сторони не укладали, строку передачі товару не узгоджували.

Рахунок № від 31.05.2021 також не містить строку передачі відповідачем товару.

У вимозі, надісланій відповідачу 18.02.2022 у мобільний додаток-месенджер Viber, позивач просив відповідача повернути кошти у сумі 32000 грн., а не передати товар.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів надіслання претензії, яка б свідчила про встановлення певного строку для передачі відповідачем товару, позивач суду не подав.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ч.ч. 1,3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доданий позивачем звукозапис розмов між позивачем і відповідачем на диску формату CD-R марки «Kodak» не вдалося дослідити під час дослідження доказів у справі у зв`язку з його пошкодженням.

За клопотанням позивача суд витребував у Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" інформацію про телефонні дзвінки з телефону номер НОМЕР_1 на телефон відповідача номер НОМЕР_2 .

23.09.2024 Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" надіслало лист № OUT-GD-24-11877/KI від 17.09.2024, у якому підтвердило телефонні дзвінки з телефону номер НОМЕР_1 на телефон номер НОМЕР_2 за період з 01.07.2021 по 20.02.2022., зазначивши конкретну дату, годину, тривалість дзвінків.

Проте, сама по собі ця інформація підтверджує лише факт телефонних дзвінків з одного номера на інший.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 зазначила, що зобов`язання відповідача як продавця повернути позивачу як покупцю суму попередньої оплати, тобто сплатити грошові кошти відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України виникає з наступного дня після спливу строку поставки.

Тобто, умовою застосування положень частини другої статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, постанові від 30.07.2019 у справі №904/4899/18.

Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. Такий висновок про застосування норми права викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач - фізична особа - підприємець Геч Тетяна Володимирівна скористалася своїм правом на повернення суми попередньої оплати, що передбачено ч. 2 ст. 693 ЦК України, звернувшись з позовом до суду.

Проте, позивач у встановленому законом порядку не довела спливу строку передачі відповідачем товару у справі №903/642/24, оскільки сторонами не було узгоджено строку поставки товару, а доказів надіслання вимоги про поставку товару позивач суду не подала.

І за змістом ч.2 ст. 693 ЦК України, на яку посилається позивач, звертаючись з позовом до суду, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, коли продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Таким чином, оскільки строк виконання зобов`язання відповідача з передачі товару не настав, у позивача відсутні правові підстави вимагати повернення суми попередньої оплати, а у відповідача не виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 32000 грн. суми попередньої оплати.

У позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача 2884,05 грн. процентів річних за період з 17.06.2021 по 17.06.2024; 12925,39 грн. збитків, завданих інфляцією, за цей же період.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність порушення відповідачем зобов`язання з передачі товару у встановлений строк, відсутні й правові підстави для застосування до спірних правовідносин ст.625 ЦК України про стягнення процентів річних та інфляційних втрат, оскільки спеціальний вид цієї цивільно-правової відповідальності застосовуються лише у випадку невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 30.09.2024.

Суддя І. О. Якушева