УХВАЛА

м. Київ

07.10.2024Справа № 910/12191/24

За позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія

«Укренерго»

про скасування рішення

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

03.10.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Харківобленерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про скасування рішення № 01/53904 від 30.08.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21.03.2023 Господарським судом Харківської області було винесене рішення по справі № 922/2219/22 за позовом ТОВ «Київські енергетичні послуги» до ПрАТ «Балцем» про стягнення коштів (заборгованість з оплати поставленої електричної енергії за розрахункові періоди січень-березень 2022року). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 залишено без змін. 15.03.2024 ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернулось до ПрАТ НЕК «Укренерго» з листом № 25/4/7/23/7127 щодо коригування фактичних обсягів на платформі MMS по споживачу ПpAT «Балцем», а caмe - проведення коригування в сторону зменшення у poзмipi 338204 кхВт*год. 22.05.2024 ПрАТ НЕК «Укренерго» прийняло рішення № 01/31016 за зверненням ТОВ «Київські енергетичні послуги», від 15.03.2024, за наслідками якого встановило, що загальний обсяг електричної енергії, спожитої ПрАТ «Балцем» в березні 2022 року з урахуванням витрат становить 338204кВт/г за період березня 2022 року, та констатувало відсутність підстав для прийняття рішення про коригування обсягів електричної енергії по електропостачальнику ТОВ «Київські енергетичні послуги». 02.07.2024 НКРЕКП (як Регулятор) за наслідком розгляду заяви ТОВ «Київські енергетичні послуги» про досудове врегулювання спору з ПрАТ НЕК «Укренерго» залишив її без розгляду, й листом № 7098/17.3.2/7-24 від 02.07.2024 послався на наявність рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 та постанову Східного апеляційного суду від 19.07.2023 у справі № 922/2219/22 про стягнення коштів. 30.08.2024 НЕК «Укренерго» прийняло рішення № 01/53904 за зверненням ТОВ «Київські енергетичні послуги», від 15.03.2024, за наслідками якого, у зв`язку із «знову виникненими обставинами», відкликало рішення надане листом № 01/31016 від 22.05.2024 та зобов`язало АТ «Харківобленерго» провести коригування даних, переоформити Довідку по області комерційного обліку, отримати доступ до ПК «Датахаб» для перевантаження даних комерційного обліку та надати інформацію. Позивач вважає, що рішення ПрАТ «НЕК «Укренерго» № 01/53904 від 30.08.2024 є необґрунтованим, винесеним всупереч порядку, передбаченого ККОЕЕ, не відповідає нормативним положенням ПРРЕЕ, порушує права та інтереси позивача, є незаконним. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою скасувати рішення № 01/53904 від 30.08.2024 та залишити в силі рішення № 01/31016 від 22.05.2024.

Одночасно з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони НЕК «Укренерго» вчиняти будь-які дії щодо змін/коригування загального обсягу електричної енергії, спожитої ПрАТ «Балцем» за період березня 2022 року (338204кВт/г) з обсягів електропостачальник ТОВ «Київські енергетичні послуги», в т.ч. але не виключно зі зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі Управління Ринком електроенергії (MMS) та інших дій, спрямованих на коригування даних комерційного обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Харківобленерго» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом із тим, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (даний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

При цьому обов`язок доказування необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено жодних підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність жодних доказів в підтвердження викладеного у заяві та будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Харківобленерго» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 07.10.2024. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова