ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1943/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УБТС АГРО», м. Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Харків
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УБТС АГРО» (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 04 червня 2024 року із позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" суми заборгованості по Договору поставки (купівлі продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023 року у розмірі 501 473,60 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 7 522,10 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/1943/24, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

18.06.2024 за вх. 15868 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд об`єднати справи № 922/1871/24, № 922/1875/24 та № 922/1943/24 та продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; надати відстрочку виконання рішення по справі № 922/1943/24 строком до 31.12.2024 року.

19.06.2024 за вх. 15989 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено заперечення проти доцільності об`єднання справ у одне провадження, а також позивач заперечує проти відстрочення виконання рішення по справі.

Ухвалою суду від 10.07.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" про об`єднання справ № 922/1871/24, № 922/1875/24 та № 922/1943/24 в одне провадження, а також відмовлено у задоволенні заяви ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Позивач та Відповідач належать до осіб, які в силу ст.6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відтак, для надання можливості сторонам скористатися своїми процесуальними правами відповідно до ст. 167 та ст. 251 - 252 ГПК України, суд, з направив на адреси зареєстрованих Електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд ЄСІТС сторін ухвалу суду про відкриття провадження від 10.07.2024.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Згідно з ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.

Згідно з ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.

Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області (керованими боєприпасами, КАБ, С-300 та інш., що може повністю покривати місто Харків, будь-який район, навіть населені пункти Харківської області), відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання, після масованих ракетних обстрілів росії (майже знищено всі основні енергетичні об`єкти, які живлять місто) суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Як вже зазначалось, з боку Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 15868), в якому зазначає, що відсутня можливість виконання Відповідачем зобов`язань за Договором поставки (купівлі-продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023., що обумовлено саме значним погіршенням фінансового становища підприємства і відсутності прибутку ДП «Харківський облавтодор».

Також просить суд об`єднати справи № 922/1871/24, № 922/1875/24 та № 922/1943/24 та продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; надати відстрочку виконання рішення по справі № 922/1943/24 строком до 31.12.2024 року.

Крім того, Відповідачем у відзиві було заявлено про відстрочку виконання рішення, яке обґрунтовано тим, що тяжкий фінансовий стан Відповідача та ступінь його вини у виникненні спору, зазначаємо, що ненадання відстрочки саме до 31.12.2024р. може спричинити негативні наслідки для Відповідача та ускладнити виконання рішення у зв`язку з відсутністю у нього необхідних коштів. Так звернення до виконання рішення по даній справі протягом найближчого часу може призвести до блокування рахунків підприємства, накладення арешту на його майно, що може стати причиною для повного зупинення діяльності Відповідача. Водночас, надання такої відстрочки до 31.12.2024р. не заблокує роботу підприємства, дозволить підприємству отримати оплату заборгованості від замовників по договорах, що укладені між Відповідачем та іншими контрагентами, а також спрямувати його на погашення заборгованості перед Позивачем, що, в свою чергу, сприятиме настанню реальної можливості виконання рішення суду.

Відповідач повідомляє суд, згідно викладеного у відзиві, що сторони, ТОВ «УБТС АГРО» та ДП «Харківський облавтодор», на даний час знаходяться на стадії домовленостей з приводу укладання мирової угоди по даним справам. У зв`язку з чим просимо Суд надати додатковий час для затвердження мирової угоди.

З боку Позивача було надано до суду відповідь на відзив (вх. № 15989), в якій викладено заперечення проти доцільності об`єднання справ у одне провадження, заперечення проти відстрочення виконання рішення по справі, а також заперечення щодо надання додаткового часу стосовно укладення мирової угоди між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УБТС АГРО» (постачальник, Позивач) та Дочірнім підприємством "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (покупець, Відповідач), укладено Договір поставки (купівлі продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023, де умовами Договору сторони погодили, що Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар: Паливо пічне альтернативне сумішеве (надалі іменується - Товар). Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору (п. 3.2. Договору).

Товар постачається за рахунок та автомобільним транспортом Постачальника на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок постачальника) (п. 5.1. Договору). Пунктом 5.3. Договору встановлено, що після передачі Товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий Товар та передає їх Постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі Товару та надання документів, зазначених в п. 4.2. Договору.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору Сторонами узгоджено, що розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору. Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 90 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору. (п. 4.3. Договору).

Згідно з п. 5.4. Договору датою передачі Товару від Постачальника Покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально - відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами.

На Постачальника згідно із п.6.3.1. Договору покладається обов`язок забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором.

На Покупця покладається обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені Товари (п.6.1.1. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 19 травня 2023 року. (п. 10.1. Договору).

В подальшому додатковою угодою №1 від 04.05.2023р. Сторонами було внесено зміни до п. 3.1. Договору щодо ціни Договору, яка не може перевищувати 1 995 000,00 гривень, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості Товару, додатковою угодою № 2 від 19.05.2023 р. до Договору Сторонами було внесено зміни до п. 10.1. Договору та продовжено дію Договору до 31.12.2023 р., додатковою угодою № 3 від 19.12.2023 р., Сторонами було внесено зміни до п. 3.7. Договору, щодо зміни ринкової вартості за одиницю товару.

Сторони погодили, що закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).

З боку ТОВ «УБТС АГРО» здійснено поставку, а ДП "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВАТ "ДАК "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" прийнято Товар, на загальну суму 1 676 471,42 (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч чотириста сімдесят одна) гривень 42 копійки, що підтверджено підписаними Покупцем та Постачальником первинними документами. Тобто 17.04.2023 здійснено поставку на суму 399 000,00 гривень, що підтверджується: видатковою накладною № 20 від 17.04.23 на суму 399 000,00 грн.; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 42 від 17.04.23 р.; актом приймання-передачі товару та послуг № 20 від 17.04.2023. При цьому з боку Покупця для отримання Товару надані документи стосовно повноваження на приймання товару: довіреність № 14 від 11.04.2023; наказ № 71 від 09.02.2023; довідка №121/1 від 03.02.023.

На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару: сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з сертифікації за № UA0.YT.070103-22, термін дії з 01.07.22-30.06.23; паспорт якості товару від 14.04.2023; рахунок на оплату № 20 від 17.04.2023 на суму 399 000,00 грн..

Так, Позивач, як Постачальник посилаючись на умови п. 5.3. Договору зазначив, що з боку Відповідача, як Покупця отримано Товар та шляхом підтвердження виконання по поставки Позивачем Товару, здійснено підписання видаткової накладної № 20 від 17.04.23 року та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору. Також, належно оформлений та підписаний обома сторонами Акт приймання-передачі товару та послуг акт № 20 від 17.04.23 є належним доказом здійснення поставки на загальну суму 399 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат.

На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: - податкову накладну № 3 від 17.04.2023 на загальну суму 399 000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 66 500,00 грн. (квитанція ).

Поставка від 18.04.2023 на суму 399 000,00 гривень: - видаткова накладна № 21 від 18.04.2023 на суму 399 000,00 грн.; - акт приймання-передачі товару та послуг № 21 від 18.04.2023 р.; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №43 від 18.04.2023 р.. Повноваження на приймання товару підтверджено наступними документами: - довіреність № 14 від 11.04.2023; - наказ №02/АГ від 06.01.2023; - довідка №121/1 від 03.02.023.

На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару, а саме: - сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з сертифікації за № UA0.YT.070103-22, термін дії з 01.07.22-30.06.23; - паспорт якості товару від 18.04.2023; - рахунок на оплату №21 від 18.04.2023 на суму 399 000,00 грн. Відповідач підтвердив виконання обов`язку з поставки Позивачем та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору шляхом підписання видаткових накладних № 21 від 18.04.23 року та Актів приймання-передачі товару та послуг акт № 21 від 18.04.23. П. 2 даного Акту Постачальник та Покупець підтверджують факт Поставки Товару згідно видаткової накладної № 21 від 18.04.23 р. на загальну суму 399 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат. На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: податкову накладну № 4 від 18.04.2023 на загальну суму 399 000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 66 500,00 грн. (квитанція ).

Поставка від 03.05.2023 на суму 57 000,00 гривень: - видаткова накладна № 31 від 03.05.2023 на суму 57 000,00 грн.; - акт приймання-передачі товару та послуг № 31 від 03.05.2023 р.; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 59 від 03.05.2023 р.. Повноваження на приймання товару підтверджено наступними документами: - довіреність № 14 від 11.04.2023; - наказ № 6 від 24.01.2023; - довідка №121/1 від 03.02.023; На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару, а саме: сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з сертифікації за № UA0.YT.070103-22, термін дії з 01.07.22-30.06.23; паспорт якості товару від 03.05.2023; рахунок на оплату №31 від 03.05.2023 на суму 57 000,00 грн. Відповідач підтвердив виконання обов`язку з поставки Позивачем та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору шляхом підписання видаткових накладних № 31 від 03.05.23 року та Актів приймання-передачі товару та послуг акт № 31 від 03.05.23. П. 2 даного Акту Постачальник та Покупець підтверджують факт Поставки Товару згідно видаткової накладної № 31 від 03.05.23 на загальну суму 57 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат. На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: - податкову накладну № 23 від 03.05.2023 на загальну суму 57 000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 9 500,00 грн. (квитанція ).

Поставка від 04.05.2023 на суму 142 512,00 гривень: - видаткова накладна № 65 від 04.05.2023 на суму 142 512,12 грн.; - акт приймання-передачі товару та послуг № 65 від 04.05.2023 р.; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 119 від 04.05.2023 р. Повноваження на приймання товару підтверджено наступними документами: довіреність № 14 від 11.04.2023; - наказ №6 від 24.01.2023; довідка №121/1 від 03.02.023; На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару, а саме: сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з сертифікації за № UA0.YT.070103-22, термін дії з 01.07.22-30.06.23; паспорт якості товару від 04.05.2023; рахунок на оплату №65 від 04.05.2023 на суму 142 512,12 грн.. Відповідач підтвердив виконання обов`язку з поставки Позивачем та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору шляхом підписання видаткових накладних № 65 від 04.05.23 року та Актів приймання-передачі товару та послуг акт № 65 від 04.05.23. П. 2 даного Акту Постачальник та Покупець підтверджують факт Поставки Товару згідно видаткової накладної № 65 від 04.05.2023 на загальну суму 142 512,12 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат. На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: податкову накладну податкову накладну № 22 від 04.05.2023 на загальну суму 142 512,12 грн., у тому числі ПДВ на суму 23 752,02 грн. (квитанція ).

Поставка від 18.05.2023 на суму 370 959,30 гривень: - видаткова накладна № 39 від 18.05.2023 на суму 370 959,30 грн.; - акт приймання-передачі товару та послуг № 39 від 18.05.2023р.; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 71 від 18.05.2023 р.; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 120 від 18.05.2023 р. Повноваження на приймання товару підтверджено наступними документами: довіреність № 14 від 11.04.2023; наказ №71 від 09.02.2023; довідка №121/1 від 03.02.023. На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару: сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з сертифікації за № UA0.YT.070103-22, термін дії з 01.07.22-30.06.23; паспорт якості товару від 18.05.2023; рахунок на оплату № 39 від 18.05.2023 на суму 370 959,30 грн. Відповідач підтвердив виконання обов`язку з поставки Позивачем та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору шляхом підписання видаткових накладних № 39 від 18.05.23 року та Актів приймання-передачі товару та послуг акт № 39 від 18.05.23. П. 2 даного Акту Постачальник та Покупець підтверджують факт Поставки Товару згідно видаткової накладної № 39 від 18.05.2023р. на загальну суму 370 959,30 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат. На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: податкову накладну № 24 від 18.05.2023 на загальну суму 370 959,30 грн., у тому числі ПДВ на суму 61 8826,55 грн. (квитанція ).

Поставка від 22.12.2023 на суму 308 000,00 гривень: - видаткова накладна № 200 від 22.12.2023 на суму 308 000,00 грн.; - акт приймання-передачі товару та послуг № 200 від 22.12.2023 р. ; - товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 334 від 22.12.2023 р. Повноваження на приймання товару підтверджено наступними документами: довіреність № 77 від 21.12.2023; наказ 209 від 08.08.2023. На виконання п.п. 4.1., 4.2. Договору Постачальник надав Покупцю документи, що підтверджують належну якість Товару та рахунок на оплату товару: сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі органу з добровільної оцінки відповідності за № UA0.YT.063007-23, термін дії з 30.06.23-29.06.24; паспорт якості товару від 22.12.2023; рахунок на оплату № 199 від 22.12.2023 на суму 308 000,00 грн. Відповідач підтвердив виконання обов`язку з поставки Позивачем та отримання від останнього всіх документів зазначених в п. 4.2. Договору шляхом підписання видаткових накладних № 200 від 22.12.23 року та Актів приймання-передачі товару та послуг акт № 200 від 22.12.23. П. 2 даного Акту Постачальник та Покупець підтверджують факт Поставки Товару згідно видаткової накладної № 200 від 22.12.2023 р. на загальну суму 308 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% та транспортних витрат. На виконання п. 6.3.3. Договору щодо підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними Постачальником направлено Покупцю в електронному вигляді: податкову накладну № 12 від 22.12.2023 на загальну суму 308 000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 51 333,33 грн. (квитанція ).

ТОВ «УБТС АГРО» виконало договірні зобов`язання відповідно до умов Договору у повному обсязі. У відповідності до п. 4.3. Договору кінцевий розрахунок за поставлений Товар Відповідач зобов`язаний був здійснити: - відповідно до поставки від 17.04.2023 до 16.07.2023 року включно; - відповідно до поставки від 18.04.2023 до 17.07.2023 року включно; - відповідно до поставки від 03.05.2023 до 01.08.2023 року включно; - відповідно до поставки від 04.05.2023 до 02.08.2023 року включно; -відповідно до поставки від 18.05.2023 до 16.08.2023 року включно; - відповідно до поставки від 22.12.2023 до 21.03.2024 року включно.

В свою чергу, Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: - платіжна інструкція № 1774 від 29.08.23 на суму 674 997,82 грн.; - платіжна інструкція № 1951 від 18.09.23 на суму 500 000,00 грн.

У зв`язку із несплатою Відповідачем в повному обсязі заборгованості у визначений Договором строк, задля досудового врегулювання спору Позивач 17.04.2024 направив на адресу ДП «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ «ДАК «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» претензію за вих. №2 від 17.04.2024 про сплату заборгованості за Договором на суму 501 473,60 (п`ятсот одна тисяча чотириста сімдесят три) гривні 60 копійок (трек номер відправлення - 536).

Претензія отримана Відповідачем 19.04.2024, що підтверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошти» щодо відстеження відправленої кореспонденції.

Позивач посилається, що Відповідач за поставлений товар не розрахувався та на вказану претензію не відреагував, що й зумовило звернення ТОВ «УБТС АГРО» з даним позовом до суду стосовно заборгованості ДП "ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВАТ "ДАК "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" перед ТОВ «УБТС АГРО» складає 501 473,60 (п`ятсот одна тисяча чотириста сімдесят три) гривні 60 копійок, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків за період: 01.04.2023 03.06.2024.

Дослідивши матеріали справи, поданий Відповідачем відзив, суд дійшов до висновку, що з боку останнього не спростовуються твердження Позивача та заявлені вимоги, а лише просить суд відстрочити виконання рішення, отже суд вважає, що Відповідач погоджується з викладеним у позовній заяві.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також як наслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 265 ГК України, ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); ату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Як вбачається з матеріалів справи, видаткові накладні, копії яких додаються, оформлені належним чином, відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та вимог п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, в редакції, що діяла станом на дату складання цих видаткових накладних.

Згідно з абз.1 п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за № 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 610, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Суд, ще раз констатує, що Позивачем доведено факт поставки Товару також підтверджується оформленим та підписаним обома сторонами Актами приймання-передачі товару та послуг, видатковими накладними, а Відповідачем (Покупцем) не спростовано відсутність оплати за Товар з Постачальником, чим порушив договірні зобов`язання передбачені умовами Договору, що підтверджується виклеєним у відзиві на позовну заяву, проте просив суд відстрочити виконання рішення до 31.12.2024.

Розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про розстрочення виконання рішення суду на строк до 31.12.2024, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частин 1-3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

В зв`язку із початком широкомасштабної військової агресії російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в України введено режим воєнного стану. В подальшому режим воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його строк продовжено.

Враховуючи вищезазначене та обставини викладені в заяві, надаючи оцінку на предмет реальної можливості виконання судового рішення при наданні розстрочки, судом враховано, що розстрочка виконання рішення суду у даній справі не порушить балансу інтересів сторін, а саме: досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Отже, оцінивши у сукупності викладені обставини як Відповідача та заперечення Позивача щодо заяви про розстрочку виконання рішення, крім того, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, та у зв`язку з погіршенням з початку жовтня 2022 року безпекової ситуації в місті Харкові та Харківської області, постійними ракетними обстрілами обласного центру, та з метою реального виконання Відповідачем судового рішення, суд зазначає, що з боку Відповідача не надано обґрунтованого пояснення та доведення обставин які б надали змогу суду вважати, що не надання розстрочки виконання рішення суду може ускладнити його виконання.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на Відповідача.

Щодо заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн, які просить покласти на Відповідача.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 16/04/2024 від 16.04.2024, акт № 1 від 04.06.2024 приймання-передачі наданих послуг на суму 12000,00 грн, платіжну інструкцію № 29 від 04.06.2024 на суму 12000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. договору № 16/04/2024 про надання правничої (правової) допомоги від 16.04.2024, Виконавець в порядку та на умовах, визначених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується надавати Замовникові професійну правничу допомогу щодо досудового врегулювання спору між ТОВ «УБТС АГРО» (код за ) та ДП «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» (код за ) з приводу неналежного виконання умов договору поставки (купiвлi продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023р., а також здійснити представницькі повноваження у справі за позовом ТОВ «УБТС АГРО» до ДП «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» про стягнення заборгованості та іншими можливими вимогами у зв`язку із укладанням сторонами договору поставки (купiвлi продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023рр., захисту прав і законних інтересів Замовника в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором та за домовленістю Сторін, шляхом: підготовки Виконавцем та узгодження з Замовником стратегії захисту інтересів, застосування якої буде реалізовано Виконавцем у подальшому; збору і правовому аналізу інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи, або виконання окремих доручень Замовника; складання необхідних для справи процесуальних документів, позовних заяв, скарг, претензій, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, письмових пояснень, запитів тощо; організації направлення засобами електронного зв`язку, в тому числі через систему «Електронний суд», позовної заяви, скарг, претензій, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, письмових пояснень, тощо; організації направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви, скарг, претензій, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, письмових пояснень, запитів стороні по справі/суду, складання опису поштового вкладення; ознайомлення з матеріалами справи, що може включати виготовлення витягів, зняття копій та фотокопій шляхом фотографування матеріалів справи; здійснення всіх інших дій, що спрямовані на захист прав та представництво інтересів Замовника в межах розгляду справи; виконання окремих доручень Замовника про надання правової допомоги, тощо; здійснення представництва інтересів Замовника в підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкованості, у всіх судах, передбачених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до п.п. 3.1.-3.3. Договору про надання правничої (правової) допомоги, гонорар є формою винагороди Виконавця за надання правничої (правової) допомоги Замовнику, розмір якого визначається, як сума вартості фактично наданих послуг, яка визначається в Актах приймання-передачі наданих послуг. Гонорар не включає кошти, що вносяться Замовником на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору (судовий збір, поштові витрати, тощо). Розмір гонорару за адвокатські послуги, невичерпний перелік яких вказано у п. 1.1. Договору, визначаєт`ься в Актах приймання-передачі наданих послуг, які формуються ним в міру необхідності та складаються Виконавцем по закінченню відповідних етапів надання послуг, та повинен бути сплачений Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів після їх підписання. Вартість конкретної послуги визначається у Додатку № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 04.06.2024 року за договором про надання правничої (правової) допомоги № 16/04/2024 від 16.04.2024 адвокатом витрачено 6 годин 00 хвилин часу, вартість одної години часу становить 2000,00 грн. Таким чином загальний розмір витрат на правничу допомогу складає 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок. Відповідно до платіжної інструкції № 29 від 04.06.2024 на розрахунковий рахунок Фізичної особи-підприємця Борщова Геннадія Євгеновича внесено вказану суму в повному обсязі ТОВ «УБТС АГРО».

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду з боку Відповідача не було надано, тому суд приймає докази Позивача та покладає на Відповідача понесених першим витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, , місто Харків, вулиця Ахсарова, будинок, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБТС АГРО" (61052, місто Харків, вулиця Велика Панасівська, будинок, 168, ) суму заборгованості по Договору поставки (купівлі продажу) товару (з доставкою) № 11ПУП/04-23 від 11.04.2023 року у розмірі 501 473,60 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 7 522,10 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "30" вересня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою.

Суддя І.П. Жигалкін