РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2024Справа № 910/7792/24
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісбуд Альянс"

про стягнення заборгованості у сумі 48890,15 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісбуд Альянс" (далі - відповідача) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором поставки №5540475 від 22.11.2018, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити спожиту теплову енергію у період з січня по березень 2022 року.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (м. Київ, вул. Професора Підвисоцького, 10/10, кімн. 60).

Як вбачається зі зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду про відкриття провадження у цій справі відповідачем отримано 09.07.2024.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про розгляд даного спору, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем було укладено договір № 5540475 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір) предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, для проведення пусконалагоджувальних робіт, на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 Договору споживач зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку № 4.

Облік споживання відповідачем теплової енергії проводиться за приладами обліку (п. 5.1 Договору).

Обсяги постачання теплової енергії відповідачу визначені в Додатку №1 до Договору.

Додатками №8 та № 9 до Договору передбачено, що теплова енергія у гарячій воді постачається до адміністративного будинку відповідача за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4/7, опалювальна площа - 742, 1 кв.м. (особовий рахунок - №5540475).

Відповідно до п. 1 Додатку № 3 до Договору розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію позивачем проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн.). Можливе змінення тарифів в період дії Договору.

Згідно з п. 1, 2 Додатку №4 до Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі. Відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує позивачу вартість заявленої у Договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформляє Договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії.

Згідно з п. 5 Додатку №4 до Договору «Абонент» щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42:

- Облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період;

- Акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки відповідач повертає в ЦОК;

- Акт виконаних робіт.

Згідно з п. 3.1.1 Договору сторони договору мають право вимагати виконання умов цього Договору.

За умовами п. 8.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018.

За умовами п. 8.5 Договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Доказів того, що Договір припинив свою дію матеріли справи не місять.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно довідки про нарахування за теплову енергію (додається до позовної заяви) облік спожитої відповідачем теплової енергії проводився відповідно до Додатку №4 до Договору.

На підтвердження факту постачання теплової енергії та підтвердження обсягу відпущеної відповідачу теплової енергії та її вартості, позивачем надано копію корінця наряду на включення об`єкта теплоспоживання, складений КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», копії акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, акти приймання-передавання товарної продукції, облікові картки, довідку про нарахування за теплову енергію, довідку про нарахування за теплову енергію за Договором, деталізовану інформацію про коригування нарахувань за теплову енергію.

Позивач зазначає, що порушуючи умови Договору та норми законодавства відповідач не вносив вчасно плату за отриману теплову енергію за період з січня по березень 2022 року, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 35891,02 грн.

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, позовні вимоги в частині стягнення 35891,02 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Також за прострочення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 10648,84 грн інфляційних втрат та 2350,29 грн 3% річних нарахованих за період з лютого 2022 року по квітень 2024 року за кожен місяць окремо.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення індексу інфляції та 3% річних судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично правильним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 10648,84 грн та 3 % річних в сумі 2350,29 грн підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, доводи позивача, викладені у його позовній заяві підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідачем не надано доказів на спростування доводів і тверджень позивача чи сплати наявної суми заборгованості.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісбуд Альянс" (01033, місто Київ, вулиця Професора Підвисоцького, будинок 10/10, кімната 60; ідентифікаційний код 34879979) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 35891 (тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн 02 коп. заборгованості, 10648 (десять тисяч шістсот сорок вісім) грн 84 коп. інфляційних втрат, 2350 (дві тисячі триста п`ятдесят) грн 29 коп. 3% річних та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.