УХВАЛА

про відмову у прийнятті додаткового рішення

м. Київ

07.10.2024Справа № 910/3996/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотестлаб»

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотестлаб» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 57-а)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Сістемз» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 67)

Про розірвання договору та стягнення 495 294, 27 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотестлаб» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Сістемз» в якому просить суд розірвати у судовому порядку Договір підряду №1411/23 від 14.11.2023 та стягнути сплачену попередню оплату у розмірі 495 294, 27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не приступив до виконання робіт у строк, визначений п. 4.1.29. Договору та додатками до договору. У зв`язку з чим, позивач керуючись ч. 2 ст. 849 ЦК України та п. 4.4.6., п. 10.14. Договору звернувся до відповідача з повідомленням №14 від 18.01.2024 про розірвання договору підряду та з вимогою про повернення 495 294, 70 грн здійсненої попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2024 позов задоволено частково.

27.09.2024 від позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 53 000, 00 грн.

Дослідивши заяву про відшкодування судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Суд з власної ініціативи або за заявою учасника справи може прийняти додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позові позивач зазначив, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу, які складають 30 000, 00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач вже заявляє про понесення адвокатських витрат у розмірі 53000, 00 грн.

Разом з тим, у Розділі 6 мотивувальної частини рішення від 21.09.2024, суд зазначив, що позивач в позовній заяві зазначив, що розрахунок вартості з усіма доказами понесених витрат на професійну правничу допомогу «будуть надані суду згодом».

Суд звертає увагу, що згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а тому стадія судових дебатів не передбачається, суд констатував, що позивачу необхідно було подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, але в будь якому разі до моменту написання рішення, або заяву, що такі докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду .

Таким чином, позивач не зазначив, що відповідні докази будуть подані у відповідності до абзацу 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (протягом 5 днів після ухвалення рішення суду), тому суд вирішив питання щодо розподіл судових витрат позивача безпосередньо при винесенні рішенні у справі.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 21.09.2024 суд зазначив, що враховуючи те, що позивачем взагалі не надано будь-яких доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати на професійну правничу.

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу відповідно до резолютивної частини рішення були залишені за позивачем.

Доводи позивача про необхідність врахування висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 30.09.2021 у справі №918/853/20 та постанову КГС ВС від 06.10.2020 у справі №922/376/20, судом відхиляються, оскільки, такі висновки не є релевантними, тобто відповідними до обставин цієї судової справи, з огляду на різні обставини справи (правові висновки стосуються необхідності дотримання 5-тиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат після ухвалення судового рішення при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження та у випадку відсутності проведення судових дебатів у справах загального провадження, що зумовлено залишенням позову без розгляду за відповідною заявою позивача).

Більш того, у жодній з цих справ Верховний Суд не зазначав про звільнення сторони, яка подає заяву про розподіл судових витрат після ухвалення судового рішення від обов`язку повідомляти суд про подання такої заяви із відповідними доказами на підтвердження понесення судових витрат після ухвалення судового рішення.

Повертаючись до статті 244 ГПК України вбачається, що суд може ухвалити додаткове рішення, якщо існують підстави передбачені частиною 1 і які не були вирішені при ухвалені рішення.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2024 було вирішено питання про судові витрати позивача, суд не вбачає підстав для призначення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду, а відтак суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 232, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування судових витрати та ухвалення додаткового рішення.

2. Згідно частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких