ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2024 р. Справа №921/330/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк від 15.08.2024 (вх. №01-05/2317/24 від 15.08.2024)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2024 (суддя Гевко В.Л.) про закриття провадження

у справі №921/330/22

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства

за участю представників:

від апелянта: не з`явився

від боржника: ОСОБА_2 представник

керуючий реалізацією: арбітражний керуючий Микитів О.І.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2024 у справі №921/330/22 затверджено звіт керуючого реалізацією майна щодо завершення процедури погашення боргів боржника ОСОБА_1 ; завершено процедуру погашення боргів у справі №921/330/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами передбачених ч.2 ст.134 КУзПБ; закрито провадження у справі №921/330/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського Тернопільської області від 27.10.2022; вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними; вимоги кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; припинено повноваження керуючого реалізацію майна фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Микитіва О.І.; затверджено звіт арбітражного керуючого Микитіва О.І., про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією за квітень, червень 2023 року та березень - квітень 2024 року в сумі 58 428,00 грн; в затвердженні звіту арбітражного керуючого Микитіва О.І., про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією за лютий-березень 2023 року в сумі 26 840,00 грн - відмовлено; стягнуто з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь арбітражного керуючого Микитіва О.І. грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника в сумі 58 428,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, кредитор звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2024 в частині п.9 та п.11 (затвердження звіту арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією за квітень червень 2023 року та березень - квітень 2024 року в сумі 58 428,00 грн та стягнення з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника в сумі 58 428,00 грн.) та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією за квітень-червень 2023 та березень-квітень 2024 в сумі 58428,00 грн. та стягнення грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника з АТ «Перший Український Міжнародний Банк», стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.08.2024, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 20.09.2024, призначено розгляд справи на 25.09.2024.

23.09.2024 апелянт подав суду клопотання про розгляд скарги за відсутності його представника, якому зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі з підстав, у ній викладених.

23.09.2024 арбітражний керуючий Микитів О.І. подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржену ухвал без змін.

В судовому засіданні 25.09.2024 суд оголосив зміст клопотання апелянта про розгляд справи без його участі.

Представник боржника та керуючий реалізацією майна боржника надали суду пояснення щодо фактичних обставин справи, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечили, просили залишити оскаржену ухвалу без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.10.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.03.2023 визнано грошові вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до боржника в розмірі 51 162,11 грн., які відносяться до другої черги задоволення грошових вимог.

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2023 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру погашення боргів, призначено керуючим реалізацією майна банкрута арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №229 від 26.02.2013 (48500, вул. Копичинецька,124Є, м. Чортків, Тернопільської області)); оприлюднено на офіційному веб - порталі судової влади України повідомлення про визнання фізичної особи банкрутом і введення процедури погашення боргів у встановленому законодавством порядку.

03.05.2024 керуючий реалізацією майна боржника подав суду звіт про завершення процедури погашення боргів боржника та про нарахування та виплату грошової винагороди за проведення процедури погашення боргів, у якому просив завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 звільнити боржника від боргів, визнати вимоги конкурсних кредиторів боржника, які не були заявлені, погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню, закрити провадження у справі, припинити повноваження керуючого реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Микитіва О.І., затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди за проведення процедури погашення боргів ОСОБА_1 , стягнути з кредитора АТ «Перший Український Міжнародний Банк» оплату послуг відшкодування витрат арбітражного керуючого за проведену процедуру погашення боргів згідно зі звітом в сумі 85 268,00 грн.

Місцевий господарський суд, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, за результатами розгляду звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди за проведення процедури погашення боргів дійшов висновку про те, що поданий звіт підлягає затвердженню, а з кредитора боржника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь арбітражного керуючого Микитіва О.І. слід стягнути основну грошову винагороду за проведення процедури погашення боргів ОСОБА_1 за період з квітень-червень 2023 року та березень - квітень 2024 року в сумі 58 428,00грн., водночас, у задоволенні вимоги керуючого реалізацією про стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого, витрат, пов`язаних із виконанням повноважень за виконання повноважень в процедурі погашення боргів за період лютий - березень 2023 року слід відмовити.

Узагальнені доводи апелянта (кредитора) та заперечення керуючого реалізацією майна боржника.

Вимоги апеляційної скарги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» обґрунтовано тим, що оскаржена ухвала в частині стягнення винагороди арбітражного керуючого з єдиного кредитора є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав:

- Кодекс України з процедур банкрутства не містить обов`язку кредиторів сплачувати винагороду арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника;

- кредитор АТ «ПУМБ» подав заяву про грошові вимоги кредитора до боржника на суму 56 124,11 грн., маючи правомірні очікування отримати хоч частину заборгованості, замість цього кредитор не тільки не отримав своїх коштів, а ще на нього покладено оплату винагороди арбітражного керуючого на суму 58 428,00 грн.;

- за результатом розгляду справи кредитор не тільки не отримав ефективного захисту порушених прав, а ще на нього додатково покладено оплату винагороди арбітражного керуючого, якого винайняв боржник для власного банкрутства;

- за змістом абз.6 ч.2 ст.30, ч.1 ст.115 та ч.3 ст.116 КУзПБ боржник є ініціатором свого банкрутства, він самостійно, без участі кредитора, обрав арбітражного керуючого, кандидатуру якого подав на призначення керуючим реструктуризацією своїх боргів, а потім керуючим реалізацією свого майна, таким чином, саме на боржника має бути покладено обов`язок оплати основної грошової винагороди;

- Кодекс України з процедур банкрутства містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду із заявою про неплатоспроможність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч. 5 ст. 34 та ч.1 ст.113 КзПБ), а відповідно до ч.2 ст.133 КУзПБ винагорода та витрати арбітражного керуючого відносяться до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність;

- кредитор не зацікавлений у порушенні справи про неплатоспроможність боржника, оскільки, кредитор при банкрутстві боржника позбавляється гарантованого стягнення заборгованості за виконавчим документом, споживачем послуг арбітражного керуючого є саме боржник, а не кредитор, отже, суд повинен стягнути винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника з боржника споживача;

- суд стягнув основну грошову винагороду за проведення процедури погашення боргів на користь арбітражного керуючого Микитіва О.І. за період квітень-червень 2023 року та березень - квітень 2024 року в сумі 58 428,00 грн, проте, процедура погашення боргів була введена постановою суду від 20.06.2023, відтак винагорода керуючого реалізацією за період погашення боргів квітень-червень 2023 року стягнута неправомірно, оскільки не пов`язана з періодом процедури погашення боргів та виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника;

- процедура погашення боргів боржника була введена постановою суду від 20.06.2023, тому арбітражний керуючий повинен був провести інвентаризацію майна боржника у строк до 20.07.2023; враховуючи, що будь-яке майно у боржника відсутнє, і ця обставина була встановлена під час процедури реструктуризації боргів, проведення інвентаризації відсутнього майна та складання акта не повинно зайняти багато часу, але арбітражний керуючий Микитів О.О. почав проводити інвентаризацію майна і склав акт інвентаризації основних фондів (засобів) лише 05.02.2024, клопотання (заяви) про продовження строку процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна до суду не подавав;

- недотримання арбітражним керуючим строків виконання судових процедур без відповідних заяв (клопотань) про їх продовження є порушенням вимог Кодексу України з процедур банкрутства; арбітражний керуючий, який не дотримується вимог законодавства у своїх діяльності, вважається таким, що неналежно виконує повноваження, а отже, за таких обставин не заслуговує на виплату винагороди за виконання повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Микитів О.І. перелічує проведені ним у справі про неплатоспроможність фізичної особи заходи та просить залишити ухвалу суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

В ухвалі від 30.07.2024 Господарський суд Тернопільської області встановив, що керуючим реалізацією здійснено всі передбачені законом заходи в межах процедури погашення боргів боржника, відтак є підстави для затвердження звіту керуючого реалізацією майна Микитів О.І. за результатами процедури погашення боргів, завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

В цій частині ухвала суду першої інстанції апелянтом не оскаржується, водночас апелянт стверджує про неправомірність оскарженої ухвали в частині затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди, відшкодування витрат та стягнення цієї винагороди з кредитора, а не покладення таких витрат на боржника.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.12.2021 у справі № 902/626/20 та у постанові від 22.08.2023 у справі №903/160/22, кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.

Слід зазначити, що відмінність боржників, яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладені в постановах від 24.04.2018 у справі №910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 16.04.2019 у справі №914/2458/16, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15 тощо.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 30.01.2019 №910/32824/15, якщо оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі, а отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).

Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (по даній справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.

Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.

Положення статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно закріплюють щомісячний характер нарахування основної грошової винагороди за весь період виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень з оплатою цієї винагороди у межах розміру, встановленого законом.

Кредитори, за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі подати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди.

Кредитори, які очікують на результат діяльності арбітражного керуючого, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий, в свою чергу, правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, а оплата грошової винагороди, у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел, має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

У справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 процедура реструктуризації боргів боржника тривала з 22.12.2022 (введена ухвалою про відкриття провадження у справі) до 19.06.2023, а процедура погашення боргів боржника з 20.06.2023 (введена постановою про визнання боржника банкрутом до 29.07.2024 (дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи).

Повноваження керуючого реструктуризацією боргів та керуючого реалізацією майна боржника у справі виконував арбітражний керуючий Микитів О.І.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.03.2023 постановлено сплатити арбітражному керуючому Микитів О.І. основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 в сумі 39 000,00 грн. за період з 27.10.2022 до 27.01.2023.

У звіті про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат №66 від 01.05.2024 арбітражний керуючий навів розрахунок грошової винагороди на загальну суму 85 26,00 грн., а саме:

за лютий 2023 року 13 420,00 грн;

за березень 2023 року 13 420,00 грн;

за квітень 2023 року 13 420,00 грн;

за травень 2023 року 13 420,00 грн;

за червень 2023 року 13 420,00 грн;

за березень 2024 року 9084,00 грн;

за квітень 2024 року 9084,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаний період арбітражний керуючий з метою встановлення майнових активів боржника, провів інвентаризацію майна, за результатами якої складено акти про результати основних фондів (засобів) боржника від 05.05.2023 та від 05.02.2024; у червні 2023 року суду подано клопотання про введення процедури погашення боргів та звіт керуючого реструктуризації про проведену роботу; у квітні і травні 2023 року, березні та квітні 2024 арбітражний керуючий скликав збори кредиторів, проте такі не відбулись у зв`язку з неявкою кредитора АТ «ПУМБ».

Врахувавши, що звіт арбітражного керуючого повинен досліджуватися судом не лише за календарний період, а й на предмет реально виконаної ліквідатором роботи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні вимоги керуючого реалізацією про стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого, витрат, пов`язаних із виконанням повноважень за виконання повноважень в процедурі погашення боргів за період лютий - березень 2023 року, слід відмовити.

За результатами проведених заходів в процедурі погашення боргів керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_4 арбітражним керуючим Микитівим О.І. встановлено відсутність майнових активів (майна та майнових прав), що належать боржнику на праві власності або повного господарського відання, а також грошових коштів для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, реалізація майна та погашення вимог єдиного кредитора не здійснювалось.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що боржник немає можливості погасити кредиторські вимоги, ліквідаційна маса відсутня.

Рішення про створення фонду авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого зборами кредиторів у цій справі не приймалося.

Рішення зборів кредиторів про затвердження звіту арбітражного керуючого про розмір основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна у справі та її виплату відсутнє.

З огляду на правову позицію Верховного Суду викладену в постановах від 24.07.2018 у справі №5019/2862/11, від 04.06.2019 у справі №Б-24/172-09, неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.

Доводи кредитора про те, що суд безпідставно стягнув основну грошову винагороду за проведення процедури погашення боргів на користь арбітражного керуючого Микитіва О.І. за період квітень-червень 2023 року, тобто до проголошення боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, не відповідають дійсному змісту оскарженої ухвали, адже грошову винагороду за період виконання повноважень керуючим реструктуризації боргів сплачено відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.03.2023 частково, а саме за період з 27.10.2022 до 27.01.2023. Отже, арбітражний керуючий правомірно включив квітень-червень 2023 року до звіту про нарахування грошової винагороди, а суд першої інстанції обґрунтовано затвердив звіт в цій частині.

Також слід відхилити доводи кредитора про невчасне проведення інвентаризації майна боржника, адже кредитор під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавав жодних скарг чи заперечень щодо бездіяльності арбітражного керуючого Микитіва О.І., а також щодо звіту про завершення процедури погашення боргів.

Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає продовження строків судових процедур за клопотанням учасника справи про банкрутство, відтак відповідні доводи апелянта теж є безпідставними.

Враховуючи, що фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого кредитором не створювався, дії арбітражного керуючого Микитіва О.І. кредитором не оскаржувалися, враховуючи неможливість здійснити оплату грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за рахунок наявних у боржника коштів або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога керуючого реалізацією про стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого з єдиного кредитора боржника є обґрунтованою.

Аргументи кредитора, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду, апелянт не довів порушення застосування судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2024 у справі №921/330/22 в оскарженій частині.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2024 у справі №921/330/22 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 07.10.2024.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.