РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2024Справа № 910/9452/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Георгійовича

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 1982600 грн

за участі представників:

від позивача - Козлюк М.М. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Дорошенко Олександр Георгійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 1982600 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору поставки №53-124-01-23-20966 від 13.09.2023 в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 1982600 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач визнав заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 1982600 грн. Водночас відповідач вказує, що не мав можливості сплатити за товар в строк, встановлений договором, і немає можливості на цей час здійснити оплату позивачу у зв`язку із важким фінансовим становищем, внаслідок військової агресії РФ проти України. Крім того, відповідач посилається на втрату значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС. На підставі викладено, відповідач просить суд надати йому відстрочення виконання рішення суду у даній справі тривалістю 1 календарний рік з дати ухвалення рішення суду.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав позовні вимоги, в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засідання визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованість у розмірі 1982600 грн та просив суд задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 1 календарний рік з дати ухвалення рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.09.2023 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») (Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція») (далі - Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Дорошенком Олександром Георгійовичем (далі - Постачальник) укладено Договір поставки №53-124-01-23-20966 (далі - Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною, по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору) та є невід`ємною частиною договору. (п.1.1. Договору)

Датою поставки Товару є дата підписання видаткової накладної Вантажоодержувачем. (п.3.5. Договору)

Ціна Товару по Договору становить 2026350 грн без ПДВ, всього ціна Договору 2026350 грн. (п.4.1. Договору)

Відповідно до п.5.1. Договору оплата за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар.

Специфікацією №1 до Договору сторони визначили, зокрема, найменування товару, його кількість та загальну вартість у розмірі 2026350 грн.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1982600 грн, що підтверджується підписаними представниками позивача та відповідача видатковими накладними №0812/1 від 08.12.2023 на суму 342125 грн, №Д-1912/1 від 19.12.2024 на суму 575700 грн, №Д-2112/2 від 21.12.2023 на суму 1064775 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, було складено ярлики на придатну продукцію №Я-1-201-24 від 12.12.2023, №Я-1-211-24 від 28.12.2023, №Я-1-225-24 від 04.01.2024 та №Я-1-224-24 від 04.01.2024

В той же час, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого Товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1982600 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензіями №19062024/1 від 19.06.2024 та №08072024/2 від 06.07.2024, проте відповідей на вказані претензії матеріли справи не містять.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Крім того, пунктом 1) частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 6 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України).

У суду відсутні підстави для висновку, що дії представника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з визнання позову суперечать інтересам особи відповідача, а відтак у суду відсутні підстави для не прийняття визнання позову відповідачем.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 1982600 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення суду у даній справі тривалістю 1 календарний рік з дати ухвалення рішення суду, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Суд зазначає, що відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Згідно із статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З урахуванням майнового стану та балансу інтересів обох сторін, враховуючи специфіку діяльності підприємства боржника, а також той факт, що у разі блокування рахунків боржника, останнім не можливо буде здійснити забезпечення життєво важливих потреб держави, суд дійшов висновку, що відстрочення виконання рішення надасть змогу вирішити наявні фінансові проблеми, а також сприятиме нормальному функціонуванню товариства боржника та реальній можливості виконання рішення суду.

Оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду у справі №910/9452/24 згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України на 3 місяці, оскільки в даному випадку відстрочення виконання рішення суду не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення. Відстрочення матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.

За наведених обставин, суд задовольняє частково клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у справі №910/9452/24, а саме на 3 місяці до 24.12.2024.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3028 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі «Електронний суд» позовній заяві Фізичною особою-підприємцем Дорошенком Олександром Георгійовичем заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1982600 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Фізична особа-підприємець Дорошенко Олександр Георгійович повинен був сплатити судовий збір у розмірі 23791,20 грн.

В той же час, Фізичною особою-підприємцем Дорошенком Олександром Георгійовичем сплачено судовий збір у розмірі 29739 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №124 від 25.07.2024.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 5947,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір у сумі 5947,80 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/9452/24 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - ФОП Дорошенка Олександра Георгійовича .

Приписами частини 1 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що в своїй першій заяві по суті спору (відзиві) на стадії підготовчого провадження АТ «НАЕК «Енергоатом» було визнано позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 1982600 грн, суд на підставі п.2 ч.1 ст.129, ч.1 ст.130 ГПК України, з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 11895,60 грн.

Інша частина витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків (11895,60 грн) покладається на відповідача в повному обсязі.

Суд звертає увагу позивача, що приписи частини 1 статті 130 ГПК України не наділяють суд розсудом щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Крім того, оскільки судом вирішується питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору за визнання відповідачем позовних вимог, то, керуючись принципом процесуальної економії, суд вважає за доцільне за власною ініціативою повернути позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 5947,80 грн.

Таким чином, з державного бюджету позивачу підлягає поверненню судовий збір у розмірі 17843,40 грн, а інша частина судового збору у розмірі 11895,60 грн у відповідності до п.2 ч.1 ст.129, ч.1 ст.130 ГПК України покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 1982600 грн.

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 1982600 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят дві тисячі шістсот) грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11895 (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 60 коп.

Повернути Фізичній особі-підприємцю Дорошенку Олександру Георгійовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 17843 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн 40 коп., сплачений згідно з платіжною інструкцією №124 від 25.07.2024.

Клопотання Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 у справі №910/9452/24 на 3 місяці до 24.12.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 30.09.2024.

Суддя Я.В. Маринченко