УХВАЛА

про призначення комплексної судової експертизи

м. Київ

24.09.2024Справа № 910/3067/24

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1)

До Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45)

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код: 20077720).

про визнання недійсним рішення АМКУ № 398 від 28.12.2023 в частині

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Секретар судового засідання Літовка М. В.

За участі представників сторін:

Від позивача: Дудченко В. В., адвокат, довіреність від 26.08.20 № 1-4030;

Від відповідача: Данилов К. О., самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ;

Від третьої особи: Радченков В. О., адвокат, довіреність від 30.04.24 № 14-62;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення АМКУ від 28.12.2023 №398-р в частині пунктів 1, 2, 3 резолютивної частини рішення, яким було встановлено порушення позивачем п.2 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (зловживання монопольним становищем) та п. 1 ч. 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку).

Відповідно до частини 1 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

19.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, та підготовче засідання у справі призначив на 18.04.2024.

09.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, до якого відповідач долучив клопотання про продовження процесуального строку для подання додаткових доказів та про розгляд справи в закритому судовому засіданні.

17.04.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про залучення до справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «НАК «Нафтогаз України».

17.04.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

В підготовче судове засідання 18.04.2024 прибули представники сторін.

Суд, заслухавши позиції сторін щодо вище зазначених клопотань та заяв, протокольною ухвалою ухвалив:

(1) задовольнити заяву позивача та АТ «НАК «Нафтогаз України» про залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «НАК «Нафтогаз України».

(2) Зобов`язати позивача та відповідача направити АТ «НАК «Нафтогаз України» позовну заяву та відзив, докази про що надати суду протягом 5 днів з моменту ухвалення даної протокольної ухвали.

(3) Встановити строк АТ «НАК «Нафтогаз України» для подання пояснень третьої особи 15 днів з моменту отримання позову та відзиву.

(4) Задовольнити клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання додаткових доказів, в зв`язку з великим обсягом матеріалів, та продовжити такий строк до 09.05.2024 включно.

(5) Задовольнити клопотання відповідача про розгляд справи в закритому судовому засіданні, у зв`язку з чим подальший розгляд справи здійснювати в закритому судовому засіданні. (6) Відкласти підготовче судове засідання на 11.06.2024.

Мотиви прийнятих протокольних ухвал викладено в ухвалі суду від 22.04.2024.

23.04.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів на електронних носіях (матеріали адміністративної справи на 30 дисках).

26.04.2024 до суду від позивача надійшли: лист на виконання вимог протокольних ухвал суду від 18.04.2024, відповідь на відзив.

02.05.2024 до суду від відповідача надійшов лист на виконання вимог протокольних ухвал від 18.04.2024.

06.05.2024 до суду від третьої особи надійшли пояснення.

03.06.2024 до суду від відповідача надійшов лист на виконання вимог протокольних ухвал від 18.04.2024.

У судовому засіданні 11.06.2024 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 01.08.2024.

01.08.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи (економічної та експертизи цін та ринків, а також надання можливості підготовки висновку експерта з питань права (провести науково-правове дослідження), в якому позивач просить суд повернутись на стадію підготовчого провадження, поновити позивачу строк для подання клопотання про призначення судової експертизи та призначити у справі судово-економічну експертизу.

У судовому засіданні 01.08.2024 суд на місці ухвалив: (1) задовольнити заявлене клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження, в зв`язку з необхідністю розгляду клопотання про призначення експертизи та про поновлення строку для подання клопотання про призначення судової експертизи, а також зважаючи на великий обсяг матеріалів справи, що перешкоджає розглядові справи у підготовчому засіданні у встановлений процесуальний строк - два місяці, а також зважаючи на те, що відповідачеві продовжувався процесуальний строк на подання доказів у справі;

(2) повернутись на стадію підготовчого провадження та оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні до 24.09.2024.

06.08.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи, в якому відповідач посилався, що не має обґрунтованих підстав для поновлення процесуального строку для звернення з клопотанням про призначення експертизи, не доведена неможливість подання висновку експерта, проведеного на замовлення позивача, запропоновані позивачем питання є компетенцією відповідача, а в частині правового дослідження - повноваженнями суду. поставлені питання не відносяться до такого виду експертизи як економічна експертиза.

17.09.2024 до суду від позивача надійшли пояснення щодо поданого клопотання про призначення судової експертизи, до якого додано відповідь ДП "Цент судових експертиз та експертних досліджень" ДСА України за листом від 17.06.2024 року за № 664-2024, відповідно до якої вказана експертна установа має можливість провести експертизу щодо поставлених питань, яке ідентифікує як комплексну експертизу ринків, цін та ціноутворення та судово-економічну експертизу, а в частині питань щодо визначення товарних меж ринків та їх видів, встановлення монопольного становища на таких ринках, обмеження конкуренції - як науково-правове дослідження.

Крім того, позивач зазначив додаткові підстави, з яких він не міг провести експертизу на власне замовлення (враховуючи обмеженість строків на оскарження рішення відповідача, відсутність повних матеріалів адміністративної справи, яка містить інформацію з обмеженим доступом та неможливість оплатити таке дослідження коштом державного підприємства через тендерну процедуру через присічний строк оскарження рішення АМК та короткий строк з огляду на об`єм матеріалі справи проведення підготовчого провадження у справі)

У судове засідання 24.09.2024 прибули представники учасників справи.

Розглянувши в судовому засіданні подане клопотання позивача про призначення судової експертизи та заслухавши позицію представників сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 1 статті 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до розділу 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (надалі - Інструкція про призначення та проведення судових експертиз) встановлено 11 видів та набагато більше підвидів експертиз, до яких, зокрема, входять і такі види як економічна, товарознавча.

Відповідно до пункту 1.2.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, з метою більш повного задоволення потреб слідчої та судової практики щодо вирішення питань, які потребують застосування наукових, технічних або інших спеціальних знань, експертними установами організовується проведення інших видів експертиз (крім судово-медичної та судово-психіатричної), у тому числі й тих, що перебувають у стадії наукової розробки.

Суд зазначає, що відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених вказаним наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 ( із змінами та доповненнями), такими рекомендаціями окреслюється основне завдання кожного виду експертизи та окреслюється орієнтовний перелік питань, які можуть ставитися відповідно до завдання певного виду експертизу. Отже, за переконаннями суду, якщо це не судово-медична та не судово-психіатрична експертиза, завдання експертизи, що призначається судом, а також перелік питань, що ставиться на вирішення судової експертизи, не може бути обмежений тільки нормами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та методичними рекомендаціями, що є додатком до вказаної Інструкції.

Отже, для вирішення питання щодо необхідності призначення, а саме чи необхідно володіти спеціальними знаннями в сфері іншій ніж право, а також встановлення виду експертизи, яку може бути необхідно призначити, суд має встановити в межах підготовчого провадження предмет спору, що входить до предмету доказування та чи доводи сторін можуть бути підтвердженні/спростовані висновком судової експертизи, про призначення якої клопоче сторона спору.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення АМКУ №398-р від 28.12.2023 у справі №398-р, прийнятого за результатом розгляду матеріалів справи № 143-26.13/64-19 (розпочато розгляд за розпорядженням від 25.04.2019 року) та подання Департаменту досліджень і розслідувань ринків паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства з попередніми висновкам від 17.10.2023 № 143-26.13/64-19/282-спр/кі.

За результатами розгляду справи, який тривав майже п`ять років, відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 28.12.2023 року (94 сторінки), яким визнано дії групи Нафтогаз України в особі акціонерного товариства «Укртрансгаз» на загальнодержавному ринку послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України:

- У період із січня 2016 року по вересень 2017 року, які полягали у встановленні акціонерним товариством «Укртрансгаз» великих і неподільних обсягів закупівлі природного газу, постачання яких одноособово не міг забезпечити жоден із суб`єктів господарювання, крім акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», у вимогах до предмета закупівлі під час оголошення процедур публічних закупівель на придбання природного газу для надання замовникам послуг транспортування, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, що призвело до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

- У період із січня 2016 року по грудень 2018 року, які полягали у встановленні економічно необґрунтованої базової ціни газу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що у 2016-2017 роках АТ «Укртрансгаз» закуповувало природний газ за переговорними процедурами в АТ «НАК «Нафтогаз України» і від вартості придбання природного газу напряму залежала вартість послуг балансування, яку сплачували споживачі послуг транспортування.

Комітет зазначає, що проведення переговорних процедур закупівлі регулювалися Законом України «Про публічні закупівлі» (у редакціях чинних протягом 2016-2018 років) і він дійсно не передбачав обов`язковості ділення процедури на лоти, але й не забороняв замовникам вчиняти такі дії.

Застереження, що замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів ніяким чином не стосується значних обсягів закупівлі АТ «Укртрансгаз» природного газу для балансування, виробничо-технологічних потреб та власних потреб у період 2016-2017 років за переговорними процедурами.

Дослідивши обсяги закупівель АТ «Укртрансгаз», Комітет зазначив, що огляду на обсяги та вартість закупівлі АТ «Укртрансгаз» природного газу для балансування, виробничо-технологічних потреб та власних потреб у період 2016-2017 років за переговорними процедурами Товариство не змогло би уникнути проведення процедури відкритих торгів при розділення предмета закупівлі на декілька частин / лотів.

На думку Комітету, якщо б відбулося розділення предмета закупівлі на декілька частин/лотів під час закупівлі АТ «Укртрансгаз» природного газу для балансування, виробничо-технологічних потреб та власних потреб у період 2016-2017 років за переговорними процедурами, це дало б змогу іншим постачальникам природного газу конкурувати з АТ «НАК «Нафтогаз України» та вплинути на закупівельну вартість АТ «Укртрансгаз» природного газу в сторону зменшення.

Якщо б постачальники природного газу під час переговорних процедур перебували в однакових умовах (а саме, могли забезпечити АТ «Укртрансгаз» необхідними обсягами природного газу до запропонованих умов), єдиним критерієм обрання переможця виступала б ціна природного газу.

АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснює контроль над АТ «Укртрансгаз», у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та мало право надання згоди на укладання АТ «Укртрансгаз» договорів на закупівлю природного газу в АТ «НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою, без яких вчинення порушення АТ «Укртрансгаз» було б неможливим.

Встановлення АТ «Укртрансгаз» значних та неподільних обсягів закупівлі природного газу під час оголошення процедур публічних закупівель за переговорною процедурою та укладання договорів на закупівлю таких обсягів природного газу з АТ «НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою АТ «Укртрансгаз» не здійснювало самостійно й забезпечити такі значні обсяги природного газу за умовами переговорних процедур не зміг би жоден інший суб`єкт господарювання, крім АТ «НАК «Нафтогаз України».

Позивач, оскаржуючи рішення № 398-р від 28.12.2023 року в частині порушення, встановленого щодо позивача, та накладеного на нього штрафу (пункти 1,2, 3 Рішення) вважає наступне:

- Комітет при розгляді адміністративної справи в повному обсязі не провів аналіз тих ринкових умов, які мали місце протягом досліджуваних періодів, що обумовлювали поведінку учасників ринку, зокрема, й позивача.

- доводи позивача щодо визнання недійсним Рішення відповідача також зводяться щодо неправильного визначення меж товарного ринку, оскільки АМК об`єднав в одну товарну групу послугу з транспортування газу, яку надає позивач у даній справі (Укртрансгаз) та реалізацію (продаж) газу, яку здійснює третя особа у даній справі (Нафтогаз) та об`єднав в одному ринку вчинення порушення діяльність з транспортування природного газу та діяльність на ринку оптової реалізації газу, що є суміжним ринком.

- відповідач не повно дослідив ринок реалізації природного газу, зокрема не повно з`ясував та встановив коло учасників ринку оптової реалізації природного газу, обсягів та цін природного газу, що існували на ринку в окреслений АМК період (січень 2016- вересня 2017, січня 2016- грудня 2018), не досліджено АМК також причин виникнення небалансів у системі, що потягло за собою необхідність придбання Укртрансгаз природного газу, не надано відповіді щодо причин не придбання замовниками послуг транспортування самостійно природного газу для врегулювання своїх негативних небалансів;

- висновок АМК про встановлення позивачем економічно необґрунтованої базової ціни на товар (газ) є хибним та не доведеним та потребує додаткових економічних досліджень, оскільки Комітетом не досліджувалось питання щодо економічних стимулів, які мають закладатися в базову ціну на газ, для здійснення балансування обсягів закачування і відбору природного газу самостійно замовниками послуг позивача

З огляду на наведене, суд вважає, що в даному випадку для вирішення спору по суті необхідним є проведення економічного аналізу значної кількості показників, зокрема, структури ринку, ціни та обсягів реалізації природного газу впродовж 2016-2018 років, причин економічних змін, що потребує як спеціальних знань, як в сфері економіки, так і в сфері товарознавства, зокрема визначення вартості товарної продукції (газу) за визначені періоди, та економічного обґрунтування формування такої ціни.

Суд також зазначає, що позивачем доведена неможливість самостійного замовлення та проведення експертизи, з огляду на відсутність в нього всіх матеріалів адміністративної справи № 143-26.13/64-19, значний обсяг таких матеріалів, які були подані до суду відповідачем 13.04.2024 року, а також відсутність можливості здійснити фінансування проведення експертизи на замовлення позивача без проведення процедури закупівлі за державні кошти, а отже наявні підстави, передбачені ч. 1 статті 99 ГПК України, для проведення комплексної судової експертизи.

За таких обставин, суд визначає такий вид комплексної судової експертизи, яку необхідно провести у справі, як економічна та товарознавча експертиза у справі.

Щодо необхідності провести за клопотанням позивач науково-правового дослідження, що стосується дотримання вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМКУ від 05.03.2002 №49-р, зокрема, при визначенні товарних і часових меж, розрахунку обсягу ринку вчинення кожного з порушень тощо, суд оцінює дане клопотання як клопотання про надання висновку експерта з питань прав.

Статтею 70 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що як експерт з питань права може залучатися особа, яка має науковий ступінь та є визнаним фахівцем у галузі права. Рішення про допуск до участі в справі експерта з питань права та долучення його висновку до матеріалів справи ухвалюється судом.

Експерт з питань права зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом, відповідати на поставлені судом питання, надавати роз`яснення. За відсутності заперечень учасників справи експерт з питань права може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Експерт з питань права має право знати мету свого виклику до суду, відмовитися від участі у судовому процесі, якщо він не володіє відповідними знаннями, а також право на оплату послуг та компенсацію витрат, пов`язаних з викликом до суду.

При цьому відповідно до ст.108 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

За змістом ст.109 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Із системного аналізу положень статті 70 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що залучення експерта з питань права може здійснюватися як за клопотанням сторін, так і за ініціативою самого суду, з урахуванням конкретних обставин справи.

В матеріалах справи міститься лист ДП «Центр судової експертизи та експертних досліджень» від 17.06.2024 №664-2024, в якому повідомлено про можливість проведення державним підприємством як судово-економічної експертизи, так і науково правового дослідження, щодо адресованих експертній установі питань, що виникли у даному спорі.

Зважаючи на великий обсяг матеріалів справи, а також необхідність володіння спеціальними знаннями в сфері специфічного товарного ринку, формування ціни на ринку, а також дій учасників такого ринку, суд вважає, що у даній справі можливо отримати висновки експерта з питань права.

Враховуючи завдання (принцип) пропорційності у господарському судочинстві, який визначає, що з огляду на особливості предмету спору (специфічність відносин щодо яких прийнято оскаржуване рішення), забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом ( в даному випадку суб`єкта підприємницької діяльності та інтересами державного органу із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції), складністю справи, яка є складною та з великим обсягом матеріалів справи, а також значення розгляду справи для сторін та суспільства, суд вирішив задовольнити клопотання позивача про призначення правового дослідження в рамках поставлених питань.

При цьому, суд попереджає, що висновок експерта в галузі права не має містити оцінки доказів у справі та висновків про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про призначення у справі комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи та дозволяє проведення науково-правового дослідження в рамках призначеної експертизи.

Оскільки саме позивач був ініціатором проведення експертизи, який запропонував перелік питань та експертну установу, який пропонується доручити проведення експертизи, суд, а відповідач заперечував проти необхідності проведення експертизи в цілому, а не проти експертної установи, якій пропонується доручити проведення, то суд керуючись ч. 3 статті 99 ГПК України доручає проведення експертизи ДП "Центр судової експертизи та експертних досліджень " ДСА України.

Відповідно до ч. 4 статті 99 ГПК України, враховуючи орієнтований перелік питань, сформульованих у листі експертної установи від 17.06.2024 року за № 664-2024, суд визначає остаточний перелік питань експерту в резолютивній частині даної ухвали.

Відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з призначенням комплексної економічної та товарознавчої (цін та ціноутворення) експертизи, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Керуючись статтями 99, 100, 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про призначення комплексної судової експертизи.

2. Призначити у справі №910/3067/24 комплексну товарознавчу (ринків, цін та ціноутворень) та економічну судову експертизу.

2.1 Перед товарознавчою експертизою (ринків, цін та ціноутворення) та економічною експертизою поставити наступні питання:

Питання №1: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах адміністративної №143-26.13/64-19, визначити в якості учасника якого товарного ринку виступав АТ «Укртрансгаз», здійснюючи придбання (купівлю) природного газу за переговорними процедурами та процедурами відкритих торгів, що зазначені у оскаржуваному рішення № 398-р?

Питання №2: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах справи №143- 26.13/64-19, та висновків експерта з питань пункту 1, визначити, чи мали можливість заявники у адміністративній справі АМК здійснювати закупівлі природного газу для врегулювання своїх небалансів у необхідних обсягах в інших учасників ринку природного газу у період 2016-2018 років?

Питання №3: Чи є визначеними, якщо так, то чиє документально обґрунтованими відомості, зазначені у Рішенні АМКУ № 398-р щодо обсягів реалізації природного газу на ринку оптової реалізації у визначений у вказаному рішенні періоді?

Питання №4: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах адміністративної справи №143- 26.13/64-19, визначити, за якими цінами здійснювалась реалізація/придбання природного газу на ринку оптової реалізації природного газу учасниками ринку на контрольованій Україною території в період з січня 2016 по грудень 2018 року.

Питання №5: Чи є документально і нормативно обґрунтованими відомості та висновки АМКУ про неможливість встановлення АТ «Укртрансгаз» в умовах значної конкуренції базових цін природного газу у тих розмірах, що були ним застосовані у 2016- 2018 роках

Питання №6: На підставі яких показників та цін, зазначених у матеріалах справи №143- 26.13/64-19, та за який період, було визначено неможливість встановлення АТ «Укртрансгаз» таких цін в умовах значної конкуренції на ринку; яка ціна, за розрахунками АМКУ, існувала б за умов значної конкуренції?

Питання №7: Чи є документально і нормативно обґрунтованими, наведені в Рішенні висновки АМКУ щодо безпідставності визначення АТ «Укртрансгаз» обсягів закупівлі природного газу за переговорними процедурами (стосовно кожної процедури)?

3. Дозволити провести поряд з судовою експертизою експертизу в сфері права, на вирішення якої поставити наступні питання науково-правового дослідження:

Питання №1: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах справи №143- 26.13/64-19, визначити, чи мало місце ототожнення АМКУ обсягу та/або учасників ринків послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України та оптової реалізації (постачання) природного газу (продавців/надавачів послуг транспортування природного газу та продавців природного газу для потреб споживачів) на території, контрольованій Україною, в період з січня 2016 по вересень 2017року?

Питання №2: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах справи №143- 26.13/64-19, визначити, чи дії АТ «Укртрансгаз», кваліфіковані АМКУ як порушення відповідно до пункту 2.1 резолютивної частини Рішення, були здійснені на тому ж товарному ринку, на якому АМКУ доводилась наявність в АТ «Укртрансгаз» монопольного (домінуючого) становища відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення?

Питання №3: 3 урахуванням документів, які містяться у матеріалах справи №143- 26.13/64-19, визначити, інтереси яких саме суб`єктів господарювання були ущемлені діями АТ «Укртрансгаз», що визначені як порушення в пункті 2.1 резолютивної частини Рішення; у чому саме полягають ці інтереси й яким чином вони були ущемлені, зокрема, яким особам і в яких розмірах було заподіяно матеріальної шкоди внаслідок відповідних дій АТ «Укртрансгаз»?

Питання №4: Чи підтверджуються документально у матеріалах справи №143-26.13/64- 19 висновки АМКУ, наведені в Рішенні, про те, що дії АТ «Укртрансгаз», визначені як порушення відповідно до пункту 2.2 резолютивної частини Рішення, були б неможливими в умовах існування значної конкуренції на ринку?

Питання № 5: Чи ґрунтуються висновки АМКУ про порушення, визначене в п.2.1 резолютивної частини Рішення, на дослідженні відповідного ринку, на якому суб`єкт господарювання здійснював господарську діяльність?

4. Проведення експертизи доручити Державному підприємству «Центр судової експертизи та експертних досліджень» (01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5).

5. Надіслати Державному підприємству «Центр судової експертизи та експертних досліджень» (01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5) копію даної ухвали суду разом з матеріалами справи.

6. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

7. Роз`яснити судовим експертам право подавати клопотання про надання додаткових матеріалів. У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань.

8. У разі необхідності та великим експертним навантаженням суд надає свою згоду на проведення експертизи у термін понад 90 днів.

9. Витрати по проведенню експертизи покласти на АТ «Укртрансгаз».

10. Зобов`язати АТ «Укртрансгаз» попередньо на вимогу експертної установи оплатити вартість експертизи.

11. Провадження у справі №910/3067/24 зупинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України - до надання висновків комплексної судової експертизи, призначеної у справі.

12. Згідно ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, в частині зупинення провадження у справі.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.10.2024

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких