ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
30 вересня 2024 року Справа № 926/1895/24
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ПОСТУП
про стягнення заборгованості в сумі 551 289,39 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог)
Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Паращук Д.В.
Представники сторін: не з`явились.
СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ПОСТУП про стягнення заборгованості в сумі 1 051 289,39 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2024 року, судову справу № 926/1895/24 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 16 вересня 2024 року задоволено позов; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-поступ на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 551 289,39 грн. та 6 615,47 грн судового збору.

20 вересня 2024 року від адвоката позивача через систему Електронний суд надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року розгляд заяви адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу призначено в судовому засіданні на 30 вересня 2024 року; явку представників сторін визнано не обов`язковою.

Сторони явку належних представників в судове засідання 30 вересня 2024 року не забезпечили, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце судового засідання.

Відповідно до змісту пункту 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу за відсутності представників сторін.

Розглянувши заяву, розрахунки та документи, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2024 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро Олександра Браніцького (далі - Бюро) укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 01-2406/24 (далі - Договір).

В подальшому, між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро Олександра Браніцького (далі - Бюро) укладено Додаткову угоду № 01 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01-2406/24 від 24 червня 2024 року (далі Додаткова угода).

Пунктом 1.1. Додатково угоди Сторони погодили, що Бюро надає Клієнту правову допомогу у спорі з Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПОСТУП» (ідентифікаційний код 42024521) щодо невиконання останнім умов Договору суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем № ЖВФ 21/03/2024 від 21.03.2024 та стягнення заборгованості.

Згідно пункту 1.3. Додаткової угоди, розмір винагороди Бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.2 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні) визначену згідно порядку обчислення гонорару у формі фіксованої оплати та складає 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Відповідно до пункту 1.4. Додаткової угоди, Сторони при встановленні розміру гонорару враховували складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката/адвокатів, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини

17 вересня 2024 року Сторонами підписано Акт № 01 про надання професійної правничої допомоги, де зазначено детальний опис наданої професійної правничої допомоги. Підписавши зазначений акт, Сторонами узгоджено кількість, якість та вартість наданої професійної правової допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За нормативними приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані адвокатом позивача до суду в межах передбаченого законом строку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у свої постанові від 06.03.2019 по справі 922/1163/18 вказав, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

Аналізуючи заявлені позивачем та третьої особою до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги статтю 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити заяву адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 19, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Поступ (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н., с. Бузовиця (з), вул. Шевченка, буд. 54, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 02 жовтня 2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк