ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/686/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород», м. Ужгород

до відповідача Ковальчук Жанни Андріївни , с. Невицьке Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 2382,60 грн

секретар судового засідання - Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Ковальчук Жанни Андріївни 2382,60 грн заборгованості за надані послуги за період з 01.02.2023 до 01.01.2024, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами №2235/6 «б» від 01.12.2022.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/686/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2024 року.

З огляду на те, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем суд, в порядку ч. 8 ст. 176 ГПК України, сформував засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» запит щодо Ковальчук Жанни Андріївни та отримав відповідь № 718926 від 01.08.2024 щодо зареєстрованого місце проживання відповідача - фізичної особи Ковальчук Жанни Андріївни .

Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.11.2023, яка надіслана судом на зазначену у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №718926 від 01.08.2024 на запит суду адресу місцезнаходження відповідача (89410, с. Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, вул. Нова, буд. 22) повернута без вручення Ковальчук Жанні Андріївні із зазначенням причини невручення «За закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання від 28.08.2024 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 279.

Згідно з п.п. 81, 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за №270 (надалі - Правила) рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Відповідно до п. 99 Правил у разі відмови адресата (одержувача) від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом поштове відправлення, поштовий переказ не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається відправнику (крім випадків, коли відправником надано розпорядження «не повертати»). Таке відправлення вручається відправнику за умови оплати ним плати за пересилання відправлення.

Такі поштові відправлення, поштові перекази не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертаються за зворотною адресою.

У разі коли адресат (одержувач) відмовляється засвідчити своїм підписом або в інший спосіб, передбачений оператором поштового зв`язку, факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються у приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 101 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), після закінчення якого повертаються оператором поштового зв`язку за зворотною адресою.

У разі коли адресат (одержувач) відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «Адресат відмовився» і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

У разі відмови адресата (одержувача) (представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти) від одержання рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» працівник об`єкта поштового зв`язку робить на ньому позначку «Адресат відмовився» у спосіб та відповідно до порядку, встановленого оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

У разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» або реєстрованого поштового відправлення з позначкою «Адміністративна послуга» такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження «не повертати» (п.п. 101, 102 Правил).

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п.п. 81, 82, 101 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відмову адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (схожа правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 2235/6 «б» від 01.12.2022 у зв`язку з чим станом на 19.07.2024 за ним рахується заборгованість в розмірі 2382,60 грн за надані в період з 01.02.2023 до 01.01.2024 послуги, з вимогами про стягнення якої заявлено цей позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 05.12.2014 p. № 367 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» надає послуги з поводження з побутовими відходами на території нинішньої Оноківської сільської ради Ужгородського району.

01 грудня 2022 року між Товариством з обмежено відповідальністю «АВЕ Ужгород», як Виконавцем та Фізичною особою - підприємцем Ковальчук Жанни Андріївни, як Споживачем укладено Договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 2235/6 «б» (надалі - Договір), за умовами п. 1 якого Виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а Споживач, в свою чергу, зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, на підставі Розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області № 367 від 05.12.2014 та відповідно до правил благоустрою територій населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту, які розміщені на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця за посиланням.

Послуги з поводження з побутовими відходами - це послуги з вивезення, перероблення (у разі наявності на території обслуговування відповідних суб`єктів господарювання) та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування. Відповідно до частини 4 статті 35-1 Закону України «Про відходи» у Виконавця наявні укладені договори із суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.

Пунктом 2 Договору передбачено, що Виконавець надає Споживачеві послуги з поводження з твердими, великогабаритними, ремонтними і рідкими відходами (у разі наявності технічної можливості та встановлення відповідних тарифів органом місцевого самоврядування). Запровадження системи роздільного збирання побутових відходів відбувається відповідно до чинного законодавства України. Роздільне збирання побутових відходів здійснюється споживачем згідно з Методикою роздільного збирання побутових відходів, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №133 від 01.08.2011 року.

Положеннями п.п. 3,5 Договору встановлено зокрема, що послуги з вивезення твердих відходів надаються за безконтейнерною схемою. Для вивезення твердих відходів за безконтейнерною схемою Споживач зобов`язаний 1 раз в тиждень виставити у місцях погоджених з Виконавцем (с. Невицьке, вул. Центральна, 2Б (Продмаг), закриті контейнери з відходами місткістю 0,24 м.куб. в кількості - 2 контейнери, які належать на праві власності Виконавцю, балансовою вартістю 3000,00 грн.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 01 грудня 2022 року до Договору, Виконавцем на підставі заяви Споживача від 24.11.2022 передано останньому 2 контейнери місткістю 0,24 м.куб.

Згідно з підп. 3 п. 12 Договору Споживач зобов`язаний оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з поводження з побутовими відходами.

Пунктом 15 Договору визначено, що згідно з рішенням Оноківської сільської ради №458 від 09.08.2022 тариф на послуги з поводження 1 м.куб. відходів становить: твердих - 273,03 грн. з ПДВ за 1 кубічний метр. Сторони узгодили, що місячний об`єм надання послуг за договором складає 2,08 м.куб.

За змістом п. 16 - 19 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач вносить плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягів надання послуг, визначених відповідно до законодавства.

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг споживач здійснює оплату за цим Договором не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату послуг шляхом внесення авансових платежів.

Виконавець формує на підставі норм надання послуг рахунок на оплату послуг та надає споживачеві у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, зокрема за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). Плата вноситься на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_1 , через касу виконавця в абонентському відділі (у разі наявності), касу банку та/або шляхом переведення грошових коштів за допомогою інтернет-банкінгу, електронних платіжних систем, wеb-інтерфейсів, за допомогою яких клієнти власники карток Mastercard/VISA можуть оплачувати за послуги на сайті, а також відправляти грошові перекази з картки на картку.

За змістом п. 25 Договору, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про зміну тарифів на послуги Виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам із зазначенням рішення відповідних органів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті виконавця послуг. У разі зміни тарифів протягом строку дії Договору нові тарифи застосовуються з моменту їх введення в дію без внесення додаткових змін до Договору.

Уклавши цей Договір сторони узгодили припинення усіх попередніх договорів про надання послуг, що були укладені між сторонами. Договір укладається строком на 1 (один) рік, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за 1 (один) календарний місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від Договору або про його перегляд (п. 28, 29 Договору).

Рішенням виконавчого комітету Оноківської сільської ради від 17.01.2023 за №605 «Про коригування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами на території Оноківської сільської ради» встановлено скоригований тариф на послуги з поводження з побутовими відходами на території Оноківської сільської ради, розрахований за результатами коригування ТОВ «АВЕ Ужгород» у розмірі 280,03 грн за 1 м.куб. для усіх категорій споживачів.

Відповідно до пункту 2 рішення Оноківської сільської ради від 17.01.2023 за №605 тариф на послуги з поводження з побутовими відходами набирає чинності з моменту підписання рішення виконавчого комітету, а пунктом 3 означеного рішення постановлено визнати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Оноківської сільської ради №458 від 09.08.2022 «Про встановлення коригованих тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами на території Оноківської сільської ради».

Матеріали справи свідчать, що про зміну вартості послуг із поводження з побутовими відходами споживачів було повідомлено за допомогою засобів масової інформації, а саме, шляхом розміщення відповідного оголошення про рішення виконавчого комітету Оноківської сільської ради від 17.01.2023 за №605 в місцевій газеті «Новини Закарпаття» (випуск №9 (5024) від 11.03.2023).

Як стверджує позивач, ним як Виконавцем належним чином виконувалися зобов`язання за Договором та надавалися Споживачу послуги з поводження з побутовими відходами, однак відповідачем всупереч умовам Договору грошові зобов`язання в повному обсязі не виконано, у зв`язку з чим допущено заборгованість за надані послуги за період з 01.02.2023 до 01.01.2024 в розмірі 2832,60 грн, стягнення якої у примусовому порядку і виступає предметом спірних правовідносин у даній справі.

Судом встановлено також, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи-підприємця Ковальчук Жанни Андріївни припинена 19.02.2024 за власним рішенням підприємця, про що в реєстрі вчинено запис за № 001036945.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами Договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 2235/6 «б» від 01.12.2022 за своєю правовою природою є договором надання послуг, а тому, виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Цивільного кодексу України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 в справі №338/180/17 фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства (п. 73 постанови).

Відповідно до ст.ст. 51, 52, ст.ст. 598-609 Цивільного кодексу України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання укладеного між позивачем та відповідачем як суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем договору, пов`язаного зі здійснення останнім господарської (підприємницької) діяльності та під час здійснення останньої, незважаючи на припинення 19.02.2024 підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Ковальчук Жанною Андріївною, вказана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначенням, наведеним у п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління відходами», побутові відходи - це змішані та/або роздільно зібрані відходи від домогосподарств, включаючи відходи паперу, картону, скла, пластику, деревини, текстилю, металу, упаковки, біовідходи, відходи електричного та електронного обладнання, відходи батарей та акумуляторів, небезпечні відходи у складі побутових, великогабаритні та ремонтні відходи, а також змішані та/або роздільно зібрані відходи з інших джерел, якщо ці відходи подібні за своїм складом до відходів домогосподарств.

Органи місцевого самоврядування забезпечують управління побутовими відходами згідно з правилами благоустрою населеного пункту, регіональними та місцевими планами управління відходами та забезпечують кожному утворювачу побутових відходів надання послуги з управління побутовими відходами (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про управління відходами»).

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про управління відходами», послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту.

Виконавцем послуги з управління побутовими відходами є суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку, або адміністратор послуги з управління побутовими відходами. Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори із споживачами послуги (ч. 5, 7 ст. 33 Закону України «Про управління відходами»).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 вищевказаного Закону, плата за послугу з управління побутовими відходами визначається на основі тарифу на послугу з управління побутовими відходами та норм надання послуги.

Тариф на послугу з управління побутовими відходами є середньозваженим тарифом, що формується на основі тарифів на збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів. Витрати на адміністрування послуги з управління побутовими відходами розраховуються окремо у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та включаються до середньозваженого тарифу виконавця послуги.

Тариф на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифи на збирання, перевезення, відновлення, видалення побутових відходів встановлюються органом місцевого самоврядування окремо за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні, відходи зелених насаджень).

Розрахунок тарифу на послугу з управління побутовими відходами здійснює виконавець послуги. Розрахунок тарифів на збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів здійснюють суб`єкти господарювання, які здійснюють відповідні операції.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, й послуги з управління побутовими відходами.

В силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що в період із грудня 2022 року по січень 2024 року включно позивачем, як Виконавцем за Договором надано відповідачу, як Споживачу визначені Договором послуги з поводження з побутовими відходами на загальну суму 8107,94 грн відповідно до зазначеного в п. 15 Договору тарифу та з урахуванням його зміни в 2023 році на підставі рішенням виконавчого комітету Оноківської сільської ради від 17.01.2023 за №605 «Про коригування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами на території Оноківської сільської ради».

При цьому, відповідно до поданого позивачем розрахунку, який жодним чином не заперечений відповідачем, останнім неналежно виконувалися умови Договору в частині оплати наданих позивачем послуг у визначений в п. 17 Договору строк, у зв`язку з чим, з урахуванням часткової оплати відповідачем послуг на загальну суму 5725,34 грн, заборгованість Ковальчук Жанни Андріївни за укладеним з позивачем Договором становить 2382,60 грн, яка станом на час розгляду справи в суді не погашена.

І оскільки факт порушення відповідачем зазначених договірних зобов`язань встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» про примусове стягнення з Ковальчук Жанни Андріївни 2382,60 грн заборгованості підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені належними та допустимими доказами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Ковальчук Жанни Андріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» (88000, м. Ужгород, вул. Льва Толстого, буд. 33, ) 2382,60 грн (дві тисячі триста вісімдесят дві гривні 60 копійок) заборгованості та 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 01 жовтня 2024 року.

Суддя Лучко Р.М.