РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2024Справа № 910/3608/24

За позовом Приватного підприємства "Торговий Дім ПОЛЯКОВ"

до Фізичної особи-підприємця Коросташової Лесі Леонідівни

про стягнення заборгованості у розмірі 185 801,76 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Приватне підприємство "Торговий Дім ПОЛЯКОВ" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Фізичної особи-підприємця Коросташової Лесі Леонідівни про стягнення заборгованості у розмірі 185 801,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, за договором поставки № 128 від 26.04.2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 відкрито провадження у справі № 910/3608/24 та призначено судове засідання на 17.05.2024.

17.05.2024 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

17.05.2024 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про зменшення суми позову.

Ухвалою суду від 17.05.2024 відкладено розгляд справи на 28.06.2024.

Ухвалою суду від 28.06.2024 відкладено розгляд справи на 16.08.2024.

16.08.2024 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 призначено розгляд справи на 27.09.2024.

В судове засідання представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення усправі та просив суд задвольнити позовні вимоги.

В судове засідання 27.09.2024 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні 27.09.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

26.04.2023 між Приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» та Фізичною особою-підприємцем Коросташовою Л.Л. укладено договір поставки № 128.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, продукти харчування та інші товари, надалі по тексту «Товар», а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах даного Договору відповідно до виписаних накладних.

Відповідно до п. 4.2. Покупець здійснює розрахунок за отриману кожну поставку товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок Постачальника, на протязі 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу Постачальника, на протязі 14 календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умов Договору Позивачем поставлено, а Відповідачем прийнято товар за видатковими накладними:

ДатаНомерВідстрочкаСумаДатаДнів
поставкинакладноїоплатипоставкиоплатипрострочим
26.09.23АКФ-534,0018.10.23149
26.09.23АКФ-016,8218.10.23149
29.09.23АКФ-530,9421.10.23146
29.09.23КФ-5859,7221.10.23146
29.09.23КФ-023,8921.10.23146
Позивач зазначив що на виконання умов Договору та відповідно до вищезазначених накладних поставив Відповідачеві товар на загальну суму 137 965,37 грн.

Проте Відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого товару, в зв`язку із чим станом на день звернення до суду існувала заборгованість у розмірі 118865,37 грн.

Позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній про зменшення основної заборгованості до 92342,24 грн., 30 % річних до 11065,72 грн., інфляційних втрат в розмірі 1766,64 грн., пеню в розмірі 11465,45 грн., штраф в розмірі 27702,67 грн.

Відповідачем не подано ніяких доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статтей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позовні вимоги в частині основної заборгованості підлягають задоволенню в розмірі 92342,24 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача в зв`язку із порушенням зобов`язання 30% річних в розмірі 11065,72 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1766,64 грн., пеню в розмірі 11465,45 грн. штраф ц розмірі 27702,67 грн.

Відповідно до п. 5.2, 5.3. Договору при порушенні Покупцем п. 4.2. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу до дня фактичного розрахунку відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996, крім цього, збитки від інфляції та 30% річних від суми боргу за весь час прострочення. При порушенні Покупцем умов п. 4.2. Договору на строк 10 днів, на Покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 30% від простроченої суми заборгованості.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 11465,45 грн. та штрафу в розмірі 277052,67 грн. Розрахунок пені та штрафу відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок 30% річних та інфляційних втрат з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача30% річних в розмірі 11065,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1766,64 грн. підлягають задоволенню.

Також, у судовому засіданні представник позивача просив здійснити стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення абоіншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Суд звертає увагу, що оскільки відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також, відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи об`єм проведеної роботи при підготуванні позовної заяви та з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами і витратами, здійсненими позивачем на оплату адвокатських послуг, витрати понесені ним за надання правової допомоги в розмірі 20 000, 00 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Фізичної особи-підприємець Коросташової Лесі Леонідівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» (18005, м. Черкаси, вул. Чехова, 41, ідентифікаційний код 32268131) основну заборгованість в розмірі 92342 (дев`яносто дві тисячі триста сорок дві) грн.24 коп., 30 % річних в розмірі 11065 (одинадцять тисяч шістдесят п`ять) грн. 72 коп., інфляційні втрати в розмірі в розмірі 1766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн. 64 коп., пеню в розмірі 11465 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн.. 45 коп., штраф в розмірі 27702 (двадцять сім тисяч сімсот дві) грн. 67 коп., судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.09.2024.

Суддя В.І. Мельник