ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Справа№ 911/1755/22 (911/3365/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поліщука В.Ю.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

секретар судового засідання: Дюкарєва І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія»,

на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року,

у справі № 911/1755/22 (911/3365/23) (суддя А.В. Лопатін),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Маркет Солюшн»,

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенка Івана Вікторовича,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія» арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.,

про повернення безпідставно набутого векселя, скасування акту про протест векселя та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

представники сторін:

від ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» - Бабій В.В. (адвокат),

від ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» - Турова Є.О. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) у задоволенні позовних вимог ТзОВ "ВАК "Нова Технологія" до ТзОВ "Софт Маркет Солюшн" про повернення безпідставно набутого векселя, скасування Акту про протест векселя та визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТзОВ "ВАК "Нова Технологія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду, з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі № 911/1755/22 (911/3365/23) та прийняти нове рішення, яким позов ТзОВ "ВАК "Нова Технологія" задовольнити в повному обсязі, а саме: зобов`язати ТзОВ "Софт Маркет Солюшн" повернути ТзОВ "ВАК "Нова Технологія" простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року ТзОВ "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" зі строком платежу 03.10.2022 року на суму 15577700,00 грн., скасувати Акт про протест векселя, вчинений 05.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрований в реєстрі за №972, визнати Виконавчий напис, вчинений 06.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрований в реєстрі за №981 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 року, апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді: Копитова О.С., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1755/22 (911/3365/23) щодо оскарження рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

21.08.2024 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1755/22 (911/3365/23).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2934/24 від 26.08.2024 року у зв`язку із звільненням судді Копитової О.С. , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1755/22 (911/3365/23).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2024 року, апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді: Доманська М.Л., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 року у справі № 911/1755/22 (911/3365/23), зокрема, прийнято апеляційну скаргу ТзОВ «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі № 911/1755/22 (911/3365/23) до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя: Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді: Доманська М.Л., Отрюх Б.В.; розгляд апеляційної скарги призначено 03.09.2024 року.

30.08.2024 року до Північного апеляційного господарського суду від Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. надійшла Заява про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Заява обгрунтована тим, що оскаржуване рішення може вплинути на права та обов`язки одноособового учасника ТзОВ "ВАК «Нова Технологія» щодо субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТзОВ "ВАК «Нова Технологія», так як від результату розгляду справи №911/1755/22 (911/3365/23) залежить як розмір кредиторських вимог у справі №911/1755/22, так і достатність майна ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» для погашення всіх кредиторських вимог у справі №911/1755/22, у зв`язку з цим, заявник просить апеляційний господарський суд залучити Уповноважену особі одноособового учасника ТзОВ "ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. до участі у справі №911/1755/22 (911/3365/23) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 року, апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О. (у зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) прийнято справу №911/1755/22 (911/3365/23) за апеляційною скаргою ТзОВ «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.; розгляд апеляційної скарги ТзОВ «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія» призначено на 03.09.2024 року.

02.09.2024 року до Північного апеляційного господарського суду від ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» надійшло Клопотання про продовження процесуального строку на подачу Відзиву на апеляційну скаргу та відкладення розгляду справи.

02.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» від ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» надійшли Додаткові пояснення щодо Заяви Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

03.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» від арбітражного керуючого надійшло Клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

03.09.2024 року судове засідання не відбулось, у зв?язку з технічними причинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) розгляд апеляційної скарги ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) призначено на 04.09.2024 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) продовжено ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» процесуальний строк для подання Відзиву на апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) до 06.09.2024 року; у судовому засіданні оголошено перерву до 11.09.2024 року.

06.09.2024 року до Північного апеляційного господарського суду від ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» надійшов Відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23), в якому відповідач просить апеляційний господарський суд оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» залишити без задоволення.

10.09.2024 року до Північного апеляційного господарського суду від ТзОВ «НВК «Техімплекс» надійшло Клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 11.09.2024 року з`явились: представник ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» та представниця ТзОВ «Софт Маркет Солюшн».

Інші учасники справи явку уповноважених представників в судове засідання апеляційної інстанції не забезпечили, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомлено, про розгляд судового засідання повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 11.09.2024 року апеляційним господарським судом було поставлено на обговорення Заяву Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Представник ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» в судовому засіданні 11.09.2024 року підтримав Заяву Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача та просив апеляційний господарський суд її задовольнити.

Представниця ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» в судовому засіданні 11.09.2024 року стосовно задоволення Заяви Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, заперечувала.

Апеляційний господарський суд, вислухавши позиції учасників справи стосовно Заяви Уповноваженої особи одноособового учасника ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» Ващіліна Є.В. про вступ у справу №911/1755/22 (911/3365/23) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень КУзПБ, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника - особа, уповноважена вищим органом управління боржника представляти інтереси засновників під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу; учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Таким чином, вказаними положеннями чинного законодавства встановлено, що, в тому числі уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника є учасником у справі про банкрутство, при цьому, норми КУзПБ не містять положень, якими б було визначено необхідність прийняття відповідної ухвали про залучення до участі у справі такої особи.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника має беззаперечне право та може прийматись в разі необхідності участь у справі про банкрутство в силу положень статті 1 КУзПБ, а відтак, з огляду на відсутність заперечень щодо участі у справі такої особи, як учасника у справі про банкрутство, тобто відсутності в цьому випадку спору, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав та процесуальної необхідності для залучення (допущення) вказаної особи до участі у справі, у зв`язку із чим, наведена Заява залишається без задоволення.

Під час розгляду апеляційної скарги представник ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ТзОВ «Нова Технологія» задовольнити повністю, посилаючись на доводи, які наведені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представниця ТзОВ «Софт Маркет Солюшн», під час розгляду справи, стосовно апеляційної скарги ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» заперечувала, просила апеляційний господарський суд оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» залишити без задоволення.

Розглянувши наявні у матеріалах справи докази та доводи апеляційної скарги, господарський суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Провадження у справах про банкрутство регулюється КУзПБ, ГПК України, іншими законодавчими актами України (ст. 2 КУзПБ).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/1755/22 за Заявою ТзОВ "Профтехнокомплект" до ТзОВ "ВАК "Нова Технологія" про банкрутство, провадження в якій відкрите ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2022 року.

Наразі триває процедура розпорядження майном, повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф.

Як свідчать матеріали справи, 07.11.2023 року до Господарському суду Київської області надійшла позовна заява ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» до ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» (що є предметом цього судового розгляду) в якій позивач просив місцевий господарський суд зобов`язати TзOB «Софт Маркет Солюшн» повернути TзOB «ВАК «Нова Технологія» простий вексель серії АА номер 1662470, виданий 07.10.2019 року TзOB «НВК «Техімпекс», зі строком платежу 03.10.2022 року на суму 15577700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до долученої позивачем копії векселя та згідно з долученою відповідачем копією векселя, 07.10.2019 року TзOB «ВАК «Нова Технологія» на користь TзOB «НВК «Техімпекс», було видано простий вексель серії АА №1662470, на суму 15577700,00 грн, зі строком платежу 03.10.2022 року, місце складання векселя: Київська область, с. Засупоївка. Копія вказаного векселя (додана до матеріалів справи) містить ряд індосаментів, останній з яких: «Платити наказу ТзОВ «Софт Маркет Солюшн»» (том 1, арк. справи 80-81).

Із позовної заяви вбачається та не заперечується відповідачем, про що подано відповідні докази (том 1, арк. справи 77-78), 20.09.2022 року між ТзОВ «НВК «Техімпекс», від імені якого діє ТзОВ «ІК «Світінвест» (продавець) та ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № 120БВ.

За змістом п.п. 1.1., 1.2. Договору, продавець зобов`язався передати у власність покупця цінні папери, зазначені в п. 1.2. Договору (надалі за текстом - «Цінні папери» або «ЦП»), а покупець зобов`язується прийняти цінні папери та сплатити продавцю їх вартість, визначену в п. 1.2. Договору як загальна продажна вартість ЦП. Вид цінних паперів, їх форма випуску, існування, емітент, загальна вартість та інші характеристики цінних паперів: вид/тип/різновид/найменування ЦП або ІФІ: простий вексель, борговий; форма існування ЦП: документарна; векселедавець: ТзОВ «ВАК «Нова технологія»; ідентифікаційний код юридичної особи-емітента: 35088581; серія, номер та дата: серія АА № 1662470, 07.10.2019 року; векселеотримувач (код за ЄДРПОУ): ТзОВ «НВК «Техімпекс», ; місце складання векселя: Україна, Київська область, с. Засупоївка; строк платежу: за пред`явленням, але не раніше 03.10.2022 року; номінальна вартість одного ЦП: 15577700,00 грн, кількість ЦП: 1 шт.; загальна продажна вартість ЦП: 1500000,00 грн.

У відповідності до п.п. 1, 2 Акту вексельного платежу до Договору купівлі-продажу цінних паперів № 120 БВ від 20.09.2022 року, складеного між продавцем - ТзОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» та покупцем - ТзОВ «Софт Маркет Солюшн», - відповідно до умов пункту 2.2. Договору купівлі-продажу цінних паперів № 120БВ від 20.09.2022 року, продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року. З дати підписання цього Акту, вексель вважається переданим від продавця покупцю.

03.10.2022 року ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» звернулось до ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» з Вимогою № 02/10-22 від 03.10.2022 року про оплату векселя серії АА №1662470 від 07.10.2019 року, в якій товариство вимагало здійснити повну оплату векселя загальною номінальною вартістю 15577700 грн до 17 год. 45 хв. 03.10.2022 року, та з Актом № 1 пред`явлення векселя до платежу від 03.10.2022 року. Факт направлення вказаних документів ТзОВ «Софт Маркет Солюшн», ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» підтверджено документально, в тому числі описом вкладення у цінний лист, скріпленого відбитком штампу «Укрпошти», накладною «Укрпошти» із штрих кодовим ідентифікатором 452.

Згідно з Актом про протест векселя №972 від 05.10.2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. на прохання ТзОВ «Софт Маркет Солюшн», векселедержателя простого векселя серії АА №1662470, складеного ТзОВ «ВАК «Нова технологія» 07.10.2019 року в Київській області, село Засупоївка, з оплатою 03.10.2022 року, на суму 15577700,00 грн, який подав нотаріусу цей вексель 04.10.2022 року о 10:00, для вчинення протесту про неоплату, пред`явив до ТзОВ «ВАК «Нова технологія» вимоги про оплату 03.10.2022 року; векселедержатель ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» платежу не отримав; як зазначено у Акті про протест векселя № 972 від 05.10.2022 року векселедавець (боржник) причину відмови не зазначив, в зв`язку з чим 05.10.2022 року нотаріусом опротестовано цей вексель про не оплату проти векселедавця ТзОВ «ВАК «Нова технологія», що зареєстровано в реєстрі за №972.

Відповідно до Виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенка І.В. № 981 від 06.10.2022 року, 06.10.2022 року вказаним нотаріусом здійснено Виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 981, за яким нотаріусом на підставі Акту про протест векселя про не оплату, вчиненого 05.10.2022 року за № 972 запропоновано стягнути на користь ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» та векселедержателя простого векселя серії АА №1662470, зі строком платежу 03.10.2022 року, складеного в Київській області, село Засупоївка, заборгованість по зобов`язанню за векселем, за період з 03.10.2022 року по 06.10.2022 року, в розмірі 15577700,00 грн, а також витрати пов`язані з опротестуванням векселя у сумі 3000,00 грн, вчинення Виконавчого напису 1000,00 грн, усього в розмірі 15581700,00 грн з векселедавця (боржника) ТзОВ «ВАК «Нова технологія». Виконавчий напис набрав чинності з 06.10.2022 року.

Враховуючи наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» є власником простого векселя Серії АА 1662470 від 07.10.2019 року.

Крім цього, в обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що станом на 07.10.2019 року у ТзОВ «ВАК «Нова технологія» перед ТзОВ «НВК «Техімпекс» (яке як встановлено місцевим господарським судом) є первісним векселедержателем, не існувало заборгованості у розмірі рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги ТзОВ «НВК «Техімпекс» на користь ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» за конкретним договором, та не існувало жодного договору, що містить умову про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів, що не відповідає вимогам ч.ч. 1-3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», в зв`язку з чим позивач вексель серії АА №1662470 вважає безтоварним (виданим не в погашення існуючої заборгованості за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги), а відтак, ТзОВ «НВК «Техімпекс» і подальші держателі вказаного векселя, у тому числі ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» на переконання позивача набули простий вексель безпідставно. Крім того, вимога про повернення позивачу відповідачем векселя обґрунтована в першу чергу висновком Верховного Суду у справі №910/772/19 від 17.10.2019 року та ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України.

За наслідками розгляду вказаної позовної заяви, місцевим господарським судом прийнято рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено, це рішення наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Спірне судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 8, 177, 194, 197, 198, 1212 ЦК України, ст.ст. 2, 28, Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», ст.ст. 3, 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст.ст. 17, 75, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, Порядком «Подання фінансової звітності» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2020 року та мотивоване відсутністю доказів безтоварності простого векселя серії АА номер 1662470 від 07.10.2019 року, а також неможливістю застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) та прийняти нове судове рішення, яким позов ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» задовольнити в повному обсязі, зобов`язати ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» повернути ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року ТзОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» зі строком платежу 03.10.2022 року на суму 15577700,00 грн; скасувати Акт про протест векселя, вчинений 05.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрований в реєстрі за №972; визнати Виконавчий напис, вчинений 06.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрований в реєстрі за №981 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На переконання скаржника, ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» не доведено належними доказами існування станом на 07.10.2019 року, у ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» заборгованості перед ТзОВ «НВК «Техімпекс» за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги у розмірі 15577700,00 грн або більше та договору, на підставі якого виникла така заборгованість, з умовою про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів. До того ж, ТзОВ «НВК «Техімпекс» жодних пояснень щодо позову ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» із запереченнями проти безтоварності простого векселя серії АА номер 1662470 від 07.10.2019 року не надало, а відтак, місцевий господарський суд мав дійти висновку про безтоварність такого векселя.

У апеляційній скарзі ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» зазначає, що якби простий вексель серії АА номер 1662470 від 07.10.2019 року дійсно видавався в 2019 році з метою погашення боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, то зобов?язання за ним мали б бути відображені в рядку 1595 фінансової звітності ТзОВ «ВАК «Нова Технологія», як малого підприємства, за 2019 рік.

Крім того, якщо простий вексель серії АА номер 1662470 від 07.10.2019 року дійсно одержувався ТзОВ «НВК «Техімпекс», то зобов?язання за цим векселем мали б бути відображені в рядку 1120 «Векселі одержані» Балансу (Звіту про фінансовий стан), однак така інформація відсутня, що свідчить про те, що жодних векселів ТзОВ «НВК «Техімпекс» у 2019 році не отримувало.

Як зазначає скаржник, у процесуальному аспекті ст. 17 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, не може застосовуватися до спірних правовідносин, так як у справі №911/1755/22 (911/3365/23) з позовом звернувся векселедавець (ТзОВ «ВАК «Нова Технологія»), а не векселедержатель (ТзОВ «Софт Маркет Солюшн»), і з позовом про повернення векселя, а не про стягнення заборгованості за векселем.

Аналогічно, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і матеріальна норма ч. 2 ст. 198 ЦК України, так як стосується правовідносин, в яких векселедержатель звертається за виконанням векселя до векселедавця і векселедавець, у такому випадку, не може відмовити у виконанні з підстав відсутності зобов?язання.

Також, на думку скаржника, звернення останнього з позовом в межах справи №911/1755/22 (911/3365/23) є способом реалізації права на судовий захист, яке гарантоване ст. 55 Конституції України, а не відмовою векселедавця від виконання зобов?язання з посиланням на відсутність такого зобов?язання, як це розцінив господарський суд першої інстанції.

Поміж іншого ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» зазначає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України шляхом їх хибного тлумачення.

По переконанню скаржника, суд першої інстанції порушив ч. 4 ст. 236 ГПК України, так як не застосував правовий висновок Верховного Суду наведений у Постанові від 17.10.2019 року у справі №910/772/19 щодо можливості векселедавця звернутись з позовом про повернення векселедержателем безтоварного векселя.

Колегія суддів апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини цієї господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ТзОВ «ВАК «Нова технологія» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 28, п. 29) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у паперовій формі. Обіг цінних паперів (надалі - обіг) - це вчинення правочинів, пов`язаних з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами, крім тих правочинів, однією із сторін яких є емітент (крім емітента депозитних сертифікатів банків) або особа, яка видала неемісійний цінний папір.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про обіг векселів в Україні» визначено, що зобов`язуватись та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи.

Преамбулою до Закону України «Про обіг векселів Україні» та ст. 1 вказаного Закону встановлено, що цей Закон визначає особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов`язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених Додатком II до цієї Конвенції, та відповідно до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів. Законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених Додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів», цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Таким чином, вексель є цінним папером та самостійним предметом цивільно-правових правочинів.

Приписами ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, встановлено, що простий вексель містить: (1) назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

В силу ст. 4 Закону України «Про обіг векселів Україні», видавати переказні і прості векселі слід лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем. Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.

У відповідності до висновку Верховного Суду наведеного в Постанові від 17.10.2019 року у справі № 910/772/19, на який посилається позивач: «Верховний Суд зазначає, що за встановлення обставин того, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною, якій було видано вексель, зобов`язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не виникло права вимоги за договором, особа, яка видала вексель, вправі захистити свої майнові права шляхом пред`явлення до векселедержателя позову про повернення спірного векселя як безпідставно набутого майна в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України, що узгоджується з роз`ясненнями згідно з пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 року» (п. 37).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як зазначалось вище, позивач обґрунтовує вимогу про повернення векселя посиланням на правову позицію Верховного Суду, наведену в Постанові від 17.10.2019 року у справі №910/772/19, однак зазначеною Постановою не було завершено розгляд по суті спору щодо безтоварності векселя.

Так, в межах справи про банкрутство №910/772/19 як слідує зі змісту Постанови Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №910/772/19, серед іншого мав місце спір щодо грошових вимог кредитора в межах справи про банкрутство за простим векселем, право власності на який було придбано ним на підставі договору купівлі-продажу у власника векселя, емітентом якого був боржник у справі про банкрутство, де в межах справи векселедавець доводив «безтоварність» спірного векселя та його видачу від імені товариства-боржника з порушенням вимог чинного вексельного законодавства України - без проведення реальних господарських операцій з першим векселедержателем; неукладення правочину щодо проведення розрахунків з використанням простого векселя; відсутність фактичної поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг; невідображення у податковій та бухгалтерській звітності видачі векселя та господарських операцій як векселедавцем, так з першим векселедержателем (п. 17).

У пункті 37 Постанови Верховного Суду у справі №910/772/19 від 17.10.2019 року, якою по суті Верховним Судом грошові вимоги за вказаним векселем до боржника не розглядались з постановленням остаточного рішення по суті спору, та було прийнято рішення про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій (господарським судом першої інстанції відмовлено у визнанні кредитором за заборгованістю за вказаним векселем), справу №910/772/19 в частині спірних грошових вимог за векселем передано на новий розгляд господарському суду першої інстанції, та вказано: «Верховний Суд зазначає, що за встановлення обставин того, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною, якій було видано вексель, зобов`язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не виникло права вимоги за договором, особа, яка видала вексель, вправі захистити свої майнові права шляхом пред`явлення до векселедержателя позову про повернення спірного векселя як безпідставно набутого майна в порядку статті 1212 ЦК України, що узгоджується з роз`ясненнями, згідно з пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 року». Крім цього, вказана Постанова (п. 42) містить вказівку - «при новому розгляді справи судам належить дослідити правову природу спірних кредиторських вимог, з`ясувати дійсність заявлених кредитором вимог на підставі опротестованого нотаріусом спірного векселя з видачею виконавчого напису про стягнення суми боргу за векселем».

Таким чином, істотне предметне значення має подальший розгляд справи №910/772/19 в розрізі вексельних правовідносин та оцінки судів доводів векселедавця про безтоварність векселя, і його правових наслідків.

Слід зазначити, що ухвалою Господарського суду міста Києва за результатами нового розгляду кредиторських вимог за вказаним векселем від 02.07.2020 року у справі №910/772/19 держателя векселя було визнано кредитором боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 року у справі №910/772/19 ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/772/19 залишено без змін, при цьому апеляційний суд дійшов висновку про те, що виходячи з аналізу положень статей 4, 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», простий вексель можна використати лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. Водночас, зазначений Закон не визначає наслідків недійсності векселів, виданих з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», а також про перевагу в застосуванні спеціальних положень статей 75, 77 Уніфікованого закону, як міжнародного договору, ратифікованого Україною. Таким чином, на переконання колегії суддів, зобов`язання за векселем є дійсними, якщо його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні». З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що зобов`язання боржника за векселем має ґрунтуватись саме на такому векселі і не вимагає будь-яких інших документів, що б підтверджували виникнення основного зобов`язання боржника перед кредитором. Відтак доводи про «безтоварність» та безпідставність виданого боржником векселя належить відхилити…».

Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 року у справі №910/772/19 (предметом судового розгляду якої були вказані ухвала Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 року, прийнята за результатами нового розгляду кредиторських вимог за спірним векселем та Постанова Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 року) - зазначені ухвалу та постанову у відповідних частинах було залишено без змін. Одним з доводів касаційного оскарження виступило те, що господарські суди першої та апеляційної інстанції не надали оцінки всім аргументам учасників справи, зокрема, запереченням боржника, що спірний вексель був виданий з численними порушеннями вимог діючого законодавства України і без існування необхідних попередніх договірних відносин між сторонами.

Так, у зазначеній Постанові Верховний Суд дійшов наступних висновків: «За змістом частин першої-третьої статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Зобов`язання за векселем є дійсними, якщо його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні». Дослідивши оригінал простого векселя від 21.04.2016 року серії АА № 2669778, суд апеляційної інстанції, встановив, що вимоги за ним є дійсними, оскільки його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що грошові вимоги ТзОВ «ЮК «Партнер`с» до боржника є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню в повному обсязі. … Колегія суддів також враховує, що вексель як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справу про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем. Підставою для заявлених вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора (п. п. 7, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів» №5 від 08.06.2007 року)».

Тобто, Верховний Суд в Постанові від 26.05.2021 року у справі №910/772/19 під час всебічної перевірки доводів сторін погодився з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій.

Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/1237/20 від 28.04.2021 року в межах тієї ж справи про банкрутство №910/772/19 за результатами розгляду вимог про визнання недійсним і таким, що не має вексельної сили, простого векселю, скасування Протесту векселя про неплатіж та визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню, обґрунтованого серед іншого тим, що на переконання позивача вексель був виписаний відповідачем безпідставно - без проведення будь-яких господарських операцій, без існування необхідних попередніх договірних відносин без укладення правочину про проведення розрахунків з використанням векселю без необхідного існування грошового боргу, без фактичної поставки будь-яких товарів, виконання робіт чи надання послуг, без відображення видачі векселю у податковій та бухгалтерській звітності, - в задоволенні позову судом було відмовлено з посилання на те, що за відповідності простого векселя серії АА № 2669778 від 21.04.2016 року положенням ст.ст. 75, 76, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» він є дійсним і посилання позивача на ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» є безпідставним, так як не є підставою для визнання недійсним і таким, що не має вексельної сили, простого векселю. Під час вирішення спору господарським судом було враховано висновок Верховного Суду у Постанові від 17.10.2019 року (п. 37) у справі №910/772/19 щодо права векселедавця захистити свої майнові права шляхом пред`явлення до векселедержателя позову про повернення спірного векселя як безпідставно набутого майна в порядку статті 1212 ЦК України.

Відтак, після Постанови Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №910/772/19, в якій Верховним Судом зазначено про існування такого способу захисту з вказівкою на необхідність суду при новому розгляді справи по суті дослідити правову природу спірних кредиторських вимог і з`ясувати дійсність заявлених кредитором вимог на підставі опротестованого нотаріусом спірного векселя, мав місце подальший розгляд справи, предметом якого були вексельні правовідносини щодо правових наслідків безтоварності векселя. Як вбачається з подальшого судового розгляду справи №910/772/19, доводи векселедавця безтоварності векселя були неодноразово відхилені судами, судами було взято до уваги висновок наведений у пункті 37 Постанови Верховного Суду у справі №910/772/19 від 17.10.2019 року (ухвала Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 року у справі №910/1237/20 в межах справи про банкрутство №910/772/19), посиланням на зміст якого обґрунтовано позовні вимоги позивача у цій справі.

За змістом ч. 1 ст. 194 ЦК України, цінним папером є документ (електронний документ), що посвідчує майнові та інші права його власника, які виникають внаслідок вчинення одного чи кількох правочинів (емісії або видачі цінного папера), та має грошовий вираз.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 197 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером). Права на цінний папір та права за цінним папером, що існують у паперовій формі, належать: 1) пред`явникові цінного папера (цінний папір на пред`явника); 2) особі, зазначеній у цінному папері (іменний цінний папір); 3) особі, зазначеній у цінному папері, яка може сама реалізувати такі права або призначити своїм наказом іншу уповноважену особу (ордерний цінний папір).

Необхідно вказати, що Верховний Суд за результатом розгляду справи №904/1169/17 у Постанові від 17.05.2018 року навів правову позицію (п. 23), відповідно до якої виходячи з аналізу положень статей 4, 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» простий вексель можна використати лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. При цьому, Верховний Суд звернув увагу на те, що зазначений закон не визначає наслідків недійсності векселів, виданих з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», а також про перевагу в застосуванні спеціальних положень статей 75, 77 Уніфікованого закону, як міжнародного договору, ратифікованого Україною. Зобов`язання за векселем є дійсними, якщо його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Близька за змістом правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 27.10.2020 року у справі №917/814/16 (п. 7.8).

В силу приписів ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Слід зазначити, що в межах цього спору позивачем не оскаржено невідповідність простого векселя серії АА № 1662470 вимогам ст.ст. 75, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні». Під час судового розгляду учасники провадження не піддавали сумніву відповідність векселя серії АА 1662470, виданого 07.10.2019 року вимогам ст.ст. 75, 77 Уніфікованого закону, ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

При цьому, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем зобов`язань за вказаним векселем.

Як зазначалось вище, на підтвердження позовних вимог позивач вказував на наступне: «Заява ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» з грошовими вимогами ґрунтується на наявності кредиторських вимог ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» до ТзОВ «ВАК «Нова технологія» на підставі простого векселя серії АА номер 1662470 від 07.10.2019 року. Так, ніби то, 07.10.2019 року TзOB ВАК «Нова Технологія» було виписано простий вексель серії АА №1662470 … станом на 07.10.2019 рік … у TзOB «ВАК «Нова Технологія» перед TзOB «НВК «Техімпекс» не те, що не існувало заборгованості у розмірі рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги ТзОВ «НВК «Техімпекс» на користь TзOB «ВАК «Нова Технологія», не існувало жодного договору, що містив би умову про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів» (том 1, арк. справи 1, 2 зворотній бік). У якості доказів на додаткове підтвердження факту безтоварності позивачем надано фінансову звітність малого підприємства позивача на 31.12.2018 року та станом на 31.12.2019 року. Інших належних та допустимих доказів позивачем не надано.

Крім цього, на підтвердження позовних вимог позивач посилався на відсутність заперечень у справі зі сторони ТзОВ «НВК «Техімпекс», що фактично вважає визнанням останнім твердження про те, що станом на 07.10.2019 року не існувало у позивача заборгованості перед ТзОВ «НВК «Техімпекс» у розмірі рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги на користь ТзОВ «ВАК «Нова Технологія», за конкретним договором, який містив би умови про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до абз. 19 п. 2 Порядку «Подання фінансової звітності» (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2000 року), підприємства можуть подавати уточнену фінансову звітність та уточнену консолідовану фінансову звітність на заміну раніше поданої фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності за результатами проведення аудиторської перевірки, самостійно виявлених помилок або з інших причин.

Разом з тим, надані позивачем докази, як то фінансовий звіт останнього станом на 31.12.2018 року, фінансова звітність станом на 31.12.2019 року не дозволяє достеменно встановити дійсні обставини наявності/відсутності обставини, що станом на 07.10.2019 року у TзOB ВАК «Нова Технологія» перед TзOB «НВК «Техімпекс» не існувало заборгованості у розмірі рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги (ТзОВ «НВК «Техімпекс» на користь TзOB «ВАК «Нова Технологія») за конкретним договором, який містив би умови про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів, в зв`язку з чим (та у відповідності до ст.ст. 79, 86 ГПК України) відхиляються судом як не належні докази. Слід зазначити, що надана фінансова звітність містить цифрові вирази господарської діяльності товариства проте не містить конкретних відомостей, які б належним чином доводили чи спростовували обставини, що підлягають доведенню у цій справі - про наявність/відсутність станом на 07.10.2019 року у TзOB «ВАК «Нова Технологія» перед TзOB «НВК «Техімпекс» заборгованості у розмірі рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги ТзОВ «НВК «Техімпекс» на користь TзOB «ВАК «Нова Технологія» за конкретним договором, який містить умову про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів.

При цьому, доводи позивача, в силу приписів ст. 79 ГПК України, про відсутність заперечень ТзОВ «НВК «Техімпекс» у справі теж не можуть бути належним доказом існування таких обставин, або доказом, що їх спростовує.

Водночас, необхідно вказати, що відповідачем долучено до матеріалів справи баланси ТзОВ «НВК «Техімпекс» станом на 31.12.2018 року та станом на 31.12.2019 року, скріплені електронним підписом керівника ТзОВ «НВК «Техімпекс». Однак, вказані документи з аналогічних підстав не є належними доказами обставин, що підлягають доведенню у справі. При цьому, є слушними доводи відповідача про те, що суб`єкт господарювання самостійно вирішує (здійснює/не здійснює відповідні дії) яку інформацію відображати у звітності та про можливість уточнення юридичною особою фінансової звітності, що підтверджено абз. 19 п. 2 Порядку «Подання фінансової звітності», (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2000 року), ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З огляду на наведене, лише твердження позивача про відсутність вказаних останнім обставин, зокрема про те, що станом на 07.10.2019 року у ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» перед ТзОВ «НВК «Техімпекс» не існувало заборгованості у розмірі, рівному або більше 15577700,00 грн за фактично поставлені товари, виконані роботи та/або надані послуги ТзОВ «НВК «Техімпекс» на користь ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» за конкретним договором, не існувало жодного договору, що містив би умову про проведення розрахунків за ним із застосуванням векселів, по суті є посиланням позивача на відсутність підстави зобов`язання (договору, на виконання якого видано вексель).

В силу ч. 2 ст. 198 ЦК України, відмова від виконання зобов`язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов`язання або на його недійсність не допускається.

Слід зазначити, що у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», з метою забезпечення однакового застосування законодавства усіма судами загальної юрисдикції при розгляді справ, пов`язаних з обігом векселів, Пленумом Верховного Суду України постановлено дати судам такі роз`яснення: відносини, пов`язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї-), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також законами України від 05.04.2001 року «Про обіг векселів в Україні» (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23.02.2006 року «Про цінні напери та фондовий ринок», від 06.07.1999 року «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», від 06.07.1999 року «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», від 06.07.1999 року «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів». Необхідно також врахувати, що вексельні правочини (зокрема, щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов`язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 ЦК України)). Тому, за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК України з урахуванням їх особливостей.

Так, згідно з п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», у випадках, коли правочином передбачено, що одна сторона передає товари, виконує роботи чи надає послуги, а інша з метою розрахунку видає (передає) або акцептує вексель на узгоджених сторонами умовах, зобов`язання з оплати цих товарів, робіт чи послуг вважаються виконаними при виконанні таких дій із векселем. Якщо одна сторона передала товари, виконала роботи або надала послуги, а інша сторона не видала (не передала) чи не акцептувала вексель на узгоджених ними умовах, сторона, яка виконала зобов`язання за правочином, має право звернутися з вимогою про оплату. У разі якщо після видачі (передачі) чи акцепту векселя з`ясується, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною зобов`язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не було права вимоги за договором, інша сторона, яка видала (передала) чи акцептувала вексель, має право звернутися з позовом про його повернення як безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК України). За змістом ст. 198 ЦК України суд має право задовольнити вимогу про стягнення оплати за товари, роботи чи послуги в грошовій формі, якщо дійде висновку, що зустрічні зобов`язання за виданим чи переданим у рахунок оплати за договором векселем не виконано (зокрема, якщо він має дефект форми)».

Аналіз, наданих у п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів» роз`яснень, вказує на те, що цим пунктом роз`яснено права двох сторін зобов`язання - векселедавця та первісного векселедержателя, та роз`яснення права на звернення з позовом про повернення векселя як безпідставно набутого майна до інших осіб відсутні.

Відтак, у разі якщо після видачі (передачі) чи акцепту векселя з`ясується, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною зобов`язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не було права вимоги за договором, інша сторона, яка видала (передала) чи акцептувала вексель, має право звернутись з позовом про його повернення як безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК України) до первісного векселедержателя.

За змістом ст. 17 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, особи, на яких подається позов за переказним векселем, не можуть протиставити держателю заперечення, що ґрунтуються на їхніх особистих відносинах з трасантом або з попередніми держателями, якщо тільки держатель, при придбанні векселя, не діяв свідомо на шкоду боржнику.

Положеннями ч. 1 ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлено, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20).

Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 2 ст. 198 ЦК України, відмова від виконання зобов`язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов`язання або на його недійсність не допускається.

Водночас, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», у разі пред`явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя зобов`язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов`язання, крім випадків, передбачених ст. 17 Уніфікованого закону. Згідно із цією статтею особи, до яких пред`явлено позов за переказним векселем, не можуть протиставляти вимогам держателя заперечення, що ґрунтуються на їхніх особистих відносинах із трасантом або з попередніми держателями, якщо держатель при придбанні векселя не діяв свідомо на шкоду боржнику. На свої особисті відносини з іншими особами, у тому числі з попередніми векселедержателями, боржник вправі посилатися лише в тому разі, коли векселедержателями при придбанні векселя діяв свідомо на шкоду боржникові, тобто якщо він знав про відсутність законних підстав для видачі (передачі) векселя до або під час його придбання. Наявність обставин, що свідчать про недобросовісність власника векселя, доводиться особою, до якої пред`явлено позов. Зобов`язана за векселем особа звільняється від платежу, якщо доведе, що кредитор, який пред`явив вимоги, знав або повинен був знати в момент придбання векселя про недійсність чи відсутність зобов`язання, що було підставою для видачі (передачі) векселя, або отримав вексель унаслідок обману, крадіжки чи брав у них участь.

Таким чином, враховуючи обставини справи в сукупності, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що по суті заявлені позовні вимоги є способом відмови векселедавця від виконання зобов`язання, з посиланням на відсутність такого зобов`язання.

В силу ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Так, з огляду на положення ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, ст. 8 ЦК України (аналогія закону), беручи до уваги роз`яснення п.п. 1, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», врахувавши, що відповідач є власником простого векселя серії АА № 1662470; відповідність вказаного векселя нормам ст.ст. 75, 77 Уніфікованого закону, ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» жодним з учасників у справі не заперечувалась; векселедержатель звертався до позивача з пред`явленням вказаного векселя до платежу; нотаріусом здійснено протест векселя у неплатежі, було вчинено виконавчий напис нотаріуса; беручи до уваги зміст позовних вимог у цій справі, зокрема про зобов`язання відповідача повернути вексель, та беручи до уваги те, що повернення векселя векселедавцю тягне звільнення зобов`язаної за векселем особи від платежу, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у справі до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми у вексельному законодавстві - ст.ст. 17, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, враховуючи роз`яснення п.п. 1, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», у сумісних з природою простих векселів межах, а не загальна норма ст. 1212 ЦК України. Таким чином, є необґрунтованими доводи скаржника щодо застосування до спірних правовідносин загальних норм ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що вирішення питання стосовно зобов`язання відповідача повернути вексель позивачу, як підстави для звільнення зобов`язаної особи за векселем від платежу, відповідно до ст. 17 Уніфікованого закону, враховуючи положення п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів», вимагає встановлення судом добросовісності/недобросовісності векселедержателя, а саме: векселедержатель при придбанні векселя не діяв/діяв свідомо на шкоду позивачу/боржнику, тобто встановлення чи він знав про відсутність законних підстав для видачі (передачі) векселя до або під час його придбання, чи знав або повинен був знати в момент придбання векселя про недійсність чи відсутність зобов`язання, що було підставою для видачі (передачі) векселя, або отримав вексель унаслідок обману, крадіжки чи брав у них участь.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вексель придбано у попереднього векселедержателя за власною волею на підставі Договору купівлі-продажу № 120БВ від 20.09.2022 року. При цьому, докази того, що відповідач до або в момент придбання простого векселя серії АА №1662470 знав або повинен був знати про відсутність зобов`язання, що було підставою для видачі векселя, чи знав/повинен був знати про відсутність законних підстав для видачі (передачі) векселя, чи знав до/в момент придбання векселя або повинен був знати про недійсність векселя, або, що відповідач отримав вексель унаслідок обману, крадіжки чи брав у них участь, або докази іншої недобросовісної поведінки відповідача, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з доводами господарського суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач при придбанні простого векселя серії АА №1662470 діяв свідомо на шкоду позивачу. Крім того, докази наявності обставин, визначених ст. 17 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, у справі також відсутні, а відтак, відповідач є добросовісним векселедержателем.

При цьому, є необґрунтованими твердження позивача про те, що ТзОВ «НВК «Техімпекс» (первісний векселедержатель) має заінтересованість у вирішенні справи на користь відповідача, оскільки ТзОВ «НВК «Техімпекс» у цій справі є третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача та є відповідачем у низці справ, ініційованих позивачем, і звернулось з заявою з грошовими вимогами до позивача у справі №911/1755/22, а також ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» є одноособовим учасником ТзОВ «НВК «Техімпекс», з огляду на таке.

Той, факт (обставина), що ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» є одноособовим учасником ТзОВ «НВК «Техімпекс» не може бути безумовним свідченням того, що ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» або ТзОВ «НВК «Техімпекс» діяли при придбанні векселя АА №1662470 свідомо на шкоду позивачу. Крім того, ті обставини, що ТзОВ «НВК «Техімпекс» у цій справі є третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача та є відповідачем у низці справ, ініційованих позивачем, і звернулось з заявою з грошовими вимогами до позивача у справі №911/1755/22 (в силу приписів ст. 74 ГПК України) також не доводять його недобросовісність при отриманні векселя.

Стосовно доводу скаржника, обґрунтованого посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі № 917/814/16 (том 1, арк. справи 138 (зворотній бік)-139): «по-друге, як зазначено в позовній заяві правовій позиції Верховного Суду, наведеній в Постанові від 27.10.2020 року у справі №917/814/16, так як Закон України «Про обіг векселів в Україні» не визначає наслідків недійсності векселя, якщо він [вексель], в порушення ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», оформлений не для грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, грошове зобов`язання за ним не припиняється; разом з тим, такий вексель як безтоварний, має бути повернутий векселедавцю як безпідставно набутий. Тобто, хоча безтоварний вексель не припиняє грошового зобов`язання, такий вексель, саме в силу його безтоварності, має бути повернутим векселедавцю, і наявність грошового зобов`язання за ним не може цьому перешкоджати», слід зазначити, що наведене посилання скаржника не відповідає точному змісту Постанови Верховного Суду у справі №917/814/16 від 27.10.2020 року, у п. 7.8. якої, зокрема, наведена правова позиція Верховного Суду щодо вексельних зобов`язань (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92675861), в зв`язку з чим це посилання позивача є безпідставним.

За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» повернути позивачу простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року, а відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» повернути позивачу простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року ТзОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс», зі строком платежу 03.10.2022 року на суму 15577700,00 грн.

Решта позовних вимог, а саме про скасування Акту про протест векселя, вчиненого 05.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №972 та про визнання Виконавчого напису, вчиненого 06.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №981 таким, що не підлягає виконанню, в силу ч.1 ст. 173 ГПК України - є похідними від вимоги про повернення простого векселя позивачу.

Таким чином, у зв`язку з правомірною відмовою у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ «Софт Маркет Солюшн» повернути позивачу простий вексель серії АА №1662470, виданий 07.10.2019 року ТзОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс», зі строком платежу 03.10.2022 року на суму 15577700 грн, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування Акту про протест векселя, вчиненого 05.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №972, та про визнання Виконавчого напису, вчиненого 06.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №981, таким, що не підлягає виконанню, оскільки підстави для задоволення вказаних вимог відсутні та не доведені позивачем за допомогою належних і допустимих доказів.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених у рішенні Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) та у цьому випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків місцевого суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів апеляційного господарського суду враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні суду у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Приписами статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ТзОВ «ВАК «Нова Технологія» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання цієї апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 253-255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, ст. 9 КУзПБ, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова Технологія» на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2024 року у справі №911/1755/22 (911/3365/23) залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Справу №911/1755/22 (911/3365/23) повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено 04.10.2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.Ю. Поліщук

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко