ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" жовтня 2024 р. Справа № 911/2594/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., перевіривши матеріали заяви Центрального управління справами Міністерства оборони України від 26.09.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Голіка Дмитра Петровича 43169,55 грн,

встановив:

Центральне управління справами Міністерства оборони України звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із заявою від 26.09.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Голіка Дмитра Петровича 43169,55 грн, з яких: заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 36783,26 грн, 1103,50 грн 3% річних, 2573,50 грн інфляційних втрат, 2574,83 грн 7% штрафу та 134,26 грн пені.

В обгрунтування заяви заявник посилається на те, що між Центральним управління справами Міністерства оборони України та фізичною особою-підприємцем Голіком Дмитром Петровичем, як орендарем, укладено договір оренди від 01.08.2016 № 1049 нерухомого військового майна, розташованого в гарнізоні м. Києва за адресою: АДРЕСА_2, військове містечко НОМЕР_1, буд. № 9, предметом якого є нерухоме військове майно - нежитлове приміщення магазину та чайної, площею 147,2 кв. м в будівлі № 9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За твердженнями заявника, боржник несвоєчасно та не в повному обсязі вносив плату за надані заявником послуги, а саме за спожиті комунальні послуги (електроенергія та опалення за окремо укладеними договорами), якими користувався в повній мірі в нежитловому приміщенні магазину та чайної в будівлі № 9 військового містечка НОМЕР_1.

Відповідно до статті 149 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

За загальним правилом, встановленим статтею 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження фізичної особи-підприємця Голіка Дмитра Петровича зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідно зазначити, що загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Викладені у заяві обставини свідчать про те, що вимоги про стягнення грошової заборгованості виникли внаслідок неналежного виконання умов договорів, об`єктом яких є нерухоме майно, розташоване у місті Києві.

Згідно із частиною третьою статті 30 ГПК України, яка регулює питання виключної підсудності, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З огляду на викладене вище, розгляд заяви Центрального управління справами Міністерства оборони України про видачу судового наказу в будь-якому випадку належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.

Відповідно до частини п`ятої статті 152 ГПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Керуючись статтями 27, 30, 149, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва заяву Центрального управління справами Міністерства оборони України від 26.09.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Голіка Дмитра Петровича 43169,55 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржена в порядку та у строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін