ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.2024 Справа №905/1107/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи за

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор", м.Дніпро

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кізімової Юлії Юріївни, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення 37013,76грн.

Суть справи:

Через систему "Електронний суд" позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбакор", звернувся до Господарського суду Донецької області, з позовною заявою до відповідача фізичної особи - підприємця Кізімової Юлії Юріївни про стягнення грошових коштів в сумі 37013,76грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання №448/21 від 08.12.2021, в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Суд зазначає про неможливість надсилання на адресу відповідача копії ухвали від 21.08.2024 в паперовому вигляді рекомендованим листом із повідомленням про вручення у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділеннями поштового зв`язку в м.Маріуполі, Донецької області в умовах воєнного стану, а також до електронного кабінету в системі "Електронний суд" у зв`язку з його відсутністю. Зміну місцезнаходження/місця реєстрації відповідача не встановлено. У зв`язку з цим копія ухвали про відкриття провадження у справі від 21.08.2024 була направлена на електронну адресу відповідача , зазначену у позовній заяві.

Електронний примірник ухвали від 21.08.2024 доставлено на електронну скриньку відповідача, про що в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду» сформовано відповідну довідку «про доставку електронного листа».

Копія ухвали також розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

Отже відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі.

При цьому суд зазначає про неможливість повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві, зв`язок не встановлено, номер не обслуговується.

Відповідач заперечень проти позову не висловив, відзив на позовну заяву до суду не направив.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

08.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (продавець, позивач у справі) та фізичною особою - підприємцем Кізімовою Юлією Юріївною (покупець, відповідач у справі) укладений договір поставки №П-448/21 (далі - договір), за умовами пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця рибу, рибну продукцію і морепродукти (далі - товар), а покупець у свою чергу зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору.

Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю й загальна вартість товару узгоджуються сторонами при оформленні усних заявок та вказуються в накладних. Підписані обома сторонами накладні підтверджують узгодження сторонами всіх умов договору по відношенню до поставок відповідних партій товарів на виконання заявок по ним (пункт 1.2. договору).

Згідно з пунктами 2.1., 2.2, 2.3. договору поставка товару здійснюється партіями на підставі погодженої сторонами усної заявки покупця. Заявка повинна бути подана продавцю не пізніше, ніж за 1 (один) робочий день до дати відвантаження. При узгодженні чергової заявки покупця сторони додатково погоджують строк і порядок поставки (чи буде здійснюватися доставка даної партії товару силами та за рахунок продавця або покупця). Якщо доставка здійснюється силами продавця, то товар доставляється на фактичну адресу покупця зазначену у розділі 8 даного договору.

Відповідно до пункту 2.4. договору продавець разом з товаром повинен передати всі необхідні для даного виду товару товаросупровідні документи. Підписання покупцем видаткової накладної свідчить про належне виконання продавцем даної умови.

Пунктом 3.1. договору визначені умови оплати - по факту поставки. Умови оплати по факту означають, що розрахунок за отриманий товар здійснюється в день одержання товару.

Форма оплати: у готівковій або безготівковій формі (пункт 3.2. договору).

Сума, що підлягає оплаті за поставку кожної конкретної партії товару вказується у видатковій накладній. Загальна сума договору складається із сум всіх накладних (пункт 3.3. договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін (за наявності) й діє до 31 грудня поточного року. При відсутності протягом останнього місяця дії даного договору письмового повідомлення будь-якої із сторін про бажання припинити дію договору, договір автоматично продовжується на невизначений строк. Кожна зі сторін може достроково розірвати даний договір шляхом письмового повідомлення іншої сторони. При цьому договір вважається розірваним через 10 днів після направлення даного повідомлення на юридичну адресу зазначену у розділі 8 даного договору, якщо друга сторона письмово не повідомляла про її зміну (пункт 7.1. договору).

Договір підписано представником продавця та покупцем.

08.12.2021 сторонами договору підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки №П-4481/21 від 08.12.2021, який є невід`ємною частиною договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 37013,76грн., що підтверджується видатковою накладною №27773 від 22.02.2022. До позовної заява також надана копія податкової накладної №2086 від 22.02.2022 та докази її реєстрації.

Вищевказана накладна містять посилання на реквізити договору №П-448/21 від 08.12.2021, відомості щодо вартості переданого товару, зазначення ПІБ осіб, які приймали участь в господарській операції, та їх підписи. Товар отриманий безпосередньо покупцем фоп Кізімовою Ю.Ю.

За твердженнями позивача в порушення вимог договору відповідачем оплата за отриманий товар не проведена.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду із даними позовом. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов укладеного між сторонами договору не здійснив своєчасної та повної оплати отриманого товару, чим допустив прострочення зобов`язання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суду виходить з такого:

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням положень статті 204 ЦК України, приймає до уваги договір №П-448/21 від 08.12.2021 як належну підставу у розумінні норм статті 11 ЦК України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з поставки товару.

У відповідності до частин 1, 6 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом частини першої статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України (за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту договору вбачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма їх істотними умовами щодо предмету договору, об`ємів поставки товару, а також порядку визначення ціни та строками виконання зобов`язань.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 2 статті 692 ЦК України покупець повинен сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами, погодженими сторонами, відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору розрахунки між сторонами проводяться по факту поставки в день одержання товару у готівковій або безготівковій формі.

Матеріали справи свідчать, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за договором та поставлено відповідачу товар на суму 37013,76грн., що підтверджується видатковою накладною №27773 від 22.02.2022 та податковою накладною №2086 від 22.02.2022 на суму 37013,76грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Встановлені в ході розгляду справи обставини відповідачем не спростовані.

Суд при ухваленні рішення враховує та бере до уваги те, що підписання відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковими документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення з позивачем розрахунків за отриманий товар. При цьому видаткова накладна, за якою відбувалась поставка товару, підписана відповідачем. Видаткова накладна - це документ, що засвідчує факт переходу права власності від продавця до покупця, при цьому вказаний документ, містить вартість товару, право власності на яке переходить.

Отже, за своєю правовою природою видаткова накладна посвідчує виконання зобов`язань - констатує (фіксує) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та має юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору.

За результатами аналізу видаткової накладної остання відповідає вимогам щодо заповнення обов`язкових реквізитів у відповідності до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Таким чином, отримання відповідачем поставленого товару по видатковій накладній №27773 від 22.02.2022, яка є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення у останнього зобов`язання щодо здійснення розрахунків за отриманий товар відповідно до умов договору.

З викладених обставин вбачається, що відповідачем було порушено умови договору поставки, а також приписи статей 525, 526 Цивільного кодексу України статті 193 Господарського кодексу України, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у вказаній сумі, докази оплати якої суду не надані.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 37013,76грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні з позовом до суду позивачем за заявленими вимогами про стягнення заборгованості у загальній сумі 37013,76грн було сплачено судовий збір у сумі 3028,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.08.2024 №1282457.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач звернувся з позовом до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі, а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи викладене, позивачу слід було сплатити судовий збір у сумі 2422,40грн, Отже, переплата судового збору складає 605,60грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, з огляду на сплату позивачем судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у сумі 605,60грн може бути повернутий платнику за його клопотанням ухвалою суду.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 11, 12, 13, 73-79, 86, 91, 129, 178, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор" до відповідача Фізичної особи - підприємця Кізімової Юлії Юріївни про стягнення грошових коштів в сумі 37013,76грн., задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кізімової Юлії Юріївни ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (49087, м.Дніпро, вулиця Калинова, будинок 53; ) заборгованість за договором в сумі 37013,76грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 09.10.2024.

Суддя М.О. Лейба