ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"30" вересня 2024 р. Справа№ 910/10936/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Поліщука В.Ю.

Отрюха Б.В.

під час розгляду матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2024

у справі №910/10936/23 ( Івченко А.М. )

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2024 року у справі №910/10936/23 визнано кредиторами у справі № 910/10936/23 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- ОСОБА_3 на суму 131 507,86 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 126 139,86 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_4 на суму 379 847,70 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 374 479,70 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_5 на суму 131 507,86 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 126 139,86 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_6 на суму 176 150,91 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 170 782,91 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_7 на суму 576 856,82 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 571 488,82 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_8 на суму 341 425,43 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 335 396,43 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_9 на суму 343 872,50 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 338 504,50 грн. - вимоги другої черги. Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2024 року у справі №910/10936/23 скасувати в частині визнання кредитором по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- ОСОБА_7 на суму 576 856,82 грн., з яких: 5 368,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 571 488,82 грн. - вимоги другої черги. Постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні заяви про визнання грошових вимог.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №910/10936/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Поліщук В.Ю., Отрюх Б.В. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10936/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 06.08.2024 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/10936/23.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, відстрочення, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 14.01.2021 (справа № 0940/2276/18):

«Порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України

«Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.»

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстав для розгляду апеляційним судом питання про звільнення від сплати судового збору для ОСОБА_1 , що не має певного соціального статусу, підтвердженого державою, у апеляційного суду немає, у зв`язку з чим клопотання апелянта належить відхилити.

Крім того, відповідно до статті 113 КзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 1 статті 115 КзПБ передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 34 КзПБ боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, нормами КзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 170 днів в процедурі розпорядження майном та дванадцять місяців в ліквідаційній процедурі його роботи, відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Виконання цієї норми є гарантією законних очікувань кредиторів і арбітражного керуючого на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи про неплатоспроможність.

Зазначене узгоджується з правовою позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 29.01.2021 у справі № 927/569/19.

Колегія суддів зауважує, що надана заявником ухвала Верховного Суду від 23.04.2024 у справі № 369/15932/21, якою відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги до закінчення касаційного розгляду, поставлена у позовному провадженні.

Колегія суддів також наголошує, що правовідносини у справах про банкрутство/неплатоспроможність регулюються нормами КзПБ, який як було зазначено вище, покладає на особу, яка ініціює справу про свою неплатоспроможність, додаткові обов`язки, оскільки останній в процесі розгляду його справи отримує відповідні пільги.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Оскарження судових рішень у справах про банкрутство, як і все провадження у таких справах, регулюють два основних нормативних акти: Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК) та Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КзПБ). Останній був введений в дію 21.10.2019 р. КзПБ прийшов на зміну Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), який регулював процедуру банкрутства раніше.

Питанню оскарження судових рішень присвячена ст. 9 КзПБ. Вона встановлює, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК, враховуючи особливості, передбачені цим Кодексом.

Отже, у справах про банкрутство зберігається загальний порядок подання апеляційних та касаційних скарг, визначений ГПК (включно зі строками оскарження, вимогами щодо форми та змісту скарги, документів, які додаються до скарги тощо). При цьому КзПБ визначає певні особливості оскарження, які розглянемо далі.

Відповідно до приписів ст. 47 КзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання. Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Так, згідно з пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною судовий збір становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, законодавець передбачив, що кожна грошова вимога кредитора до боржника оплачується судовим збором окремо, крім того, як зазначено вище, грошова вимога кожного кредитора може бути оскаржена до апеляційної інстанції окремо.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 закону).

Отже судовий збір за подання апеляційної скарги в даному випадку становить 7 267,20 грн (9084 грн*0,8).

Пунктом 3 частини 3 статті 258 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншим сторонам у справі.

Натомість, до апеляційної скарги не додано жодних доказів надсилання її копії іншим учасникам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, на підставі ст.ст.174, 260 ГПК України, з метою надання стороні можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством порядку та розмірі (7 267,20 грн) та надсилання копій апеляційної скарги іншим учасникам справи

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. У клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2024 у справі №910/10936/23 залишити без руху.

3. Зобов`язати скаржника, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 7 267,20 грн та надсилання копій апеляційної скарги іншим учасникам справи.

4. Повідомити скаржника, що у разі невиконання вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та повертається апелянту згідно ст.ст. 174, 260 ГПК України.

4. Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді В.Ю. Поліщук

Б.В. Отрюх