ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.2024м. СумиСправа № 920/991/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., за участю секретаря судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/991/24 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Охтирської окружної прокуратури (42700, м. Охтирка, вул. Сумська, 12, код ),

до відповідачів: 1. Фізичної особи - підприємця Бабіча Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), 2. Кириківської селищної ради Охтирського району (42830, Сумська область, с.м.т. Кириківка, вул. Широка, 12, код 04390096)

про визнання недійсним договору зберігання з правом користування та повернення цілісного майнового комплексу,

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

прокурора - Вартоломея М.Ф.,

представник позивача - не з`явився,

представники відповідачів - не з`явились,

УСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд визнати недійсним договір зберігання з правом користування, укладений 01.07.2021 між Кириківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем Бабичем Сергієм Анатолійовичем; зобов`язати фізичну особу-підприємця Бабича Сергія Анатолійовича повернути територіальній громаді в особі Кириківської селищної ради Охтирського району цілісний майновий комплекс системи водопостачання та водовідведення, що перебуває у спільній власності територіальної громади сіл, селища, які знаходиться на території Кириківської селищної ради, а також відшкодувати судові витрати.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.08.2024 справу № 920/991/24 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою суду від 08.08.2024 постановлено ухвалою суду від 08.08.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/991/24 за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання на 26.09.2024, 12:00.

Прокурор відділу Сумської обласної прокуратури Вортоломей М.Ф. подав заяву від 25.09.2024 б/н (вх. № 4281 від 25.09.2024), в якій просить забезпечити проведення судового засідання по справі № 920/991/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 25.09.2024 постановлено задовольнити вказану вище заяву прокурора; провести підготовче засідання у справі № 920/991/24, призначене на 26.09.2024, 12:00 за участю представника позивача - прокурора відділу Сумської обласної прокуратури Вортоломея М.Ф. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» https://vkz.court.gov.ua.

Фізичною особою - підприємцем Бабичем С.А. подано заяву від 24.09.2024 (вх. №5477/24 від 25.09.2024), в якій зазначає, що повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Також просить провести розгляд справи без його участі.

Представник Кириківської селищної ради Охтирського району у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відзив на позовну заяву відповідачами не подано.

Керуючись положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень ч.4 ст. 185 та ст.191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні в порядку, що визначений ст. 191 та ч.4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 26.09.2024 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Охтирською окружною прокуратурою під час вивчення стану дотримання вимог законодавства щодо передачі об`єктів державної та комунальної власності у користування встановлено, що мають місце порушення вимог Законів України «Про оренду державного та комунального майна», «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» під час передачі на зберігання ФОП Бабич С.А. комунального майна.

01.07.2021 між Кириківською селищною радою Охтирського району та ФОП Бабич С.А. укладено договір відповідального зберігання з правом користування (далі- Договір) від 01.07.2021 б/н та складено акт прийому-передачі матеріальних цінностей на зберігання.

Відповідно до п. 1.1. договору, Поклажодавець (Кириківська селищна рада Охтирського району Сумської області) передає, а Зберігач (Фізична особа- підприємець Бабич Сергій Анатолійович) приймає на відповідальне зберігання майно, найменування, вартість та кількість якого вказується в актах прийому-передачі до цього Договору.

Згідно з актом прийому-передачі цілісного майнового комплексу системи водопостачання та водовідведення від 01.07.2021, ФОП Бабич С.А. передано на зберігання цілісний майновий комплекс системи водопостачання та водовідведення, що перебуває у спільній власності територіальної громади сіл, селища, які знаходиться на території Кириківської селищної ради.

Відповідно до п. 2 Договору, зберігач зобов`язаний:

вживати всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання майна в період дії цього Договору;

нести відповідальність за втрату або ушкодження майна Поклажодавця, що знаходиться у Зберігача, незалежно від причин ушкодження або втрат, з моменту одержання майна від Поклажодавця до закінчення його зберігання;

повернути майно Поклажодавцю за першою вимогою останнього;

якщо при прийманні Зберігачем майна, переданого Поклажодавцем, в цьому майні виявляється ушкодження або недоліки, котрі можуть бути виявлені при поверхневому огляді, а також у випадках спричинення будь - ким пошкоджень майну Поклажодавця, Зберігач зобов`язаний вжити заходів щодо охорони прав Поклажодавця, зібрати необхідні докази і повідомити Поклажодавця про такі порушення. Якщо Зберігач своєчасно не повідомить Поклажодавцю, він несе відповідальність за збитки, спричинені Поклажодавцю через таке неповідомлення.

Відповідно до п. 4.1. розділу 4 «Розрахунок і порядок оплати» договору, за зберігання майна Поклажодавець надає право зберігати та користуватися майном за його цільовим призначенням.

Згідно з п. 7.1. розділу 7 «Строк дії договору та інші умови», договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 01.07.2022.

У подальшому Додатковою угодою від 01.07.2022 до Договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2021 строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

Додатковою угодою від 27.12.2022 до Договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2021 строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

Додатковою угодою від 01.01.2024 до Договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2021строк дії договору продовжено до 31.12.2024.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Так, оскаржуваний договір містить 7 розділів, а саме: « 1. Предмет договору», « 2. Права та обов`язки зберігача», « 3. Обов`язки поклажодавця», « 4. Розрахунок та порядок оплати», « 5. Відповідальність сторін», « 6. Вирішення спорів», « 7. Строк дії договору та інші умови».

Відповідно до першого розділу оскаржуваного договору та акту прийому-передачі матеріальних цінностей на зберігання від 01.07.2021, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання цілісний майновий комплекс системи водопостачання та водовідведення, що перебуває у спільній власності територіальної громади сіл, селища, які знаходиться на території Кириківської селищної ради.

Таким чином, об`єктом оренди за договором є цілісний майновий комплекс по водопостачанню та водовідведенню, балансова вартість якого вказана в акті прийому- передачі.

Стосовно умови щодо відновлення орендованого майна, то вона передбачена п.2.1.2. договору, відповідно до якого, зберігач несе відповідальність за втрату або ушкодження майна.

Також, ще однією істотною умовою договору оренди є умови його повернення.

Так, п. 2.1.3. передбачено обов`язок ФОП Бабича С.А. повернути майно за першою вимогою, п. 3.2. передбачено право Кириківської селищної ради у будь-який час вимагати повністю або частково майно, яке знаходиться у ФОП Бабича С.А. Після закінчення строку дії договору, Кириківська селищна рада має право забрати майно (п. 3.1.2.).

Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон) регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини).

Положення ст. 2 Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» закріплюють, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані з передачею в оренду чи концесію цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності», істотними умовами договору оренди об`єктів у сферах водопостачання та водовідведення, крім визначених законами України «Про концесії» і «Про оренду державного та комунального майна», є:

1) порядок та умови відновлення переданого в оренду чи концесію об`єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення та його повернення;

2) порядок та умови списання (виведення з експлуатації) майна в складі об`єкта оренди, концесії;

3) обов`язки сторін договору щодо забезпечення збереження переданого в оренду чи концесію об`єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення;

4) обов`язки щодо утримання об`єкта концесії згідно з вимогами державних стандартів, норм та правил, що діють у відповідній сфері діяльності;

5) обов`язки орендаря, концесіонера щодо використання переданого в оренду, концесію об`єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, що раніше здійснювало експлуатацію такого об`єкта, а також щодо виробництва (надання) відповідних комунальних послуг у гарантованих обсягах і належної якості;

6) максимальний розмір витрат енергоресурсів на одиницю виробленої продукції (послуг) та максимально допустимі обсяги втрат і технологічних витрат питної води та/або теплової енергії на одиницю продукції (послуг);

7) порядок здійснення орендодавцем, концесієдавцем контролю за станом орендованого об`єкта централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення;

8) відповідальність сторін, у тому числі відповідальність орендаря, концесіонера за безпеку експлуатації об`єкта.

У той же час, в порушення вказаних нормативно - правових актів договір оренди цілісного майнового комплексу не містить порядку та умов відновлення переданого в оренду цілісного майнового комплексу по водопостачанню та водовідведенню.

Вищезазначений правочин не встановлює заходів забезпечення виконання зобов`язань, зокрема, неустойки, поруки, завдатку тощо, як того вимагають норми ст. 10 Закону «Про оренду державного та комунального майна».

Договором не передбачено порядку та умов списання (виведення з експлуатації) майна в складі об`єкта оренди, що також є істотною умовою договорів такої категорії.

Договір не містить обов`язку орендаря ФОП Бабич С.А. щодо надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення у гарантованих обсягах та належної якості.

Умови щодо максимально допустимих обсягів втрат і технологічних витрат питної води на одиницю продукції (послуги) Договір також не передбачає.

Крім вищезазначеного, договір оренди цілісного майнового комплексу не містить такої істотної умови, як порядок здійснення орендодавцем контролю за станом орендованого об`єкта водопостачання.

Ще однією істотною умовою договору оренди об`єктів у сферах водопостачання, яка відсутня у договорі оренди цілісного майнового комплексу, укладеного з ФОП Бабич С.А., є відповідальність сторін, у тому числі відповідальність орендаря, за безпеку експлуатації об`єкта.

Передача цілісного майнового комплексу в оренду відбулася з порушенням процедури такої передачі, встановленої Законом України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності», зокрема в порушення норм ст. 7, яка передбачає проведення конкурсу на право отримання в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення.

У даному випадку мають місце порушення вимог Законів України «Про оренду державного та комунального майна», «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» під час передачі в оренду ФОП Бабич С.А. комунального майна.

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено ст. 215 Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 215 Цивільного кодексу України регламентовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. У розумінні приписів наведеної норми недійсність правочину може наступати лише за певні порушення закону. За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення, тобто нікчемні, та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов. Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Оспорюваними є правочини, які Цивільний кодекс України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України). У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, так як спірний договір є удаваним правочином та за своєю правовою природою є договором оренди, у зв`язку з порушенням при укладенні спірного договору вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності», ст. 638 ЦК України, вказаний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. ч. 1, 5 ст. 203, ст.ст. 215, 235 ЦК України.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 398/4220/17).

Суд дійшов висновку, що уклавши удаваний правочин сторонами фактично укладено договір оренди, а тому позовна вимога про визнання недійним договору зберігання з правом користування, укладеного 01.07.2021 між Кириківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем Бабичем Сергієм Анатолійовичем, є обгрунтовано та підлягає задоволенню.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Суд, керуючись положеннями ч.9 ст. 129 та ст. 130 Господарського процесуального кодексу України суд покладає витрати зі сплати 50% сплаченого судового збору на відповідача - ФОП Бабича С.А., внаслідок неправильних дій якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійним договір зберігання з правом користування, укладений 01.07.2021 між Кириківською селищною радою (42830, Сумська область, с.м.т. Кириківка, вул. Широка, 12, код 04390096) та фізичною особою-підприємцем Бабичем Сергієм Анатолійовичем ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Бабича Сергія Анатолійовича повернути територіальній громаді в особі Кириківської селищної ради Охтирського району цілісний майновий комплекс системи водопостачання та водовідведення, що перебуває у спільній власності територіальної громади сіл, селища, які знаходиться на території Кириківської селищної ради.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця Бабича Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) на наступні банківські реквізити: розрахунковий рахунок Сумської обласної прокуратури № UA0002983 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, .

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 07.10.2024.

Суддя Ю.А. Джепа