ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. Справа № 922/2889/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (адреса: 49033, м. Дніпро, пр.-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кім. 11; )
до Фермерського господарства "Туран Агро" (адреса: 64143, Харківська обл., Первомайський р.-н, с. Михайлівка, вул. Бугайченко, буд. 41; )
про стягнення 951461,30 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фермерського господарства "Туран Агро" (далі - відповідач) 951461,30 грн, з яких:

61367,44 грн - передоплати за договором № 75460 від 07.03.2024 (з урахуванням курсової різниці);

510293,91 грн - передоплати за договором за договором № 75888 від 02.04.2024 (з урахуванням курсової різниці);

193500,00 грн - штрафу за договором № 75460 від 07.03.2024;

186299,95 грн - штрафу за договором № 75888 від 02.04.2024.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договорів поставки № 75460 від 07.03.2024 та № 75888 від 02.04.2024 щодо поставки обумовленого договорами товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2024 відкрито провадження у справі № 922/2889/24; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного та поштового зв`язку направлено копію ухвали від 19.08.2024 про відкриття провадження у справі.

Зокрема, копія зазначеної ухвали направлена на адресу реєстрації відповідача, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримана уповноваженим представником відповідача. Про зазначене свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 39).

Також копія вказаної ухвали була доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить долучена до матеріалів справи довідка про доставку електронного листа (а. с. 38).

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2024.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 07.03.2024 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки № 75460 (далі за текстом - договір-1; а. с. 10-13), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця соняшник (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених договором (п. 1.1).

Згідно з п. 3.1. договору, загальна кількість Товару складає: 50,000т. (П`ятдесят тонн нуль кг.) +/- 5 %.

Пунктом 3.2. договору також передбачено, що ціна Товару складає: 11 315,79 грн. за 1 т., ПДВ - 1 584,21 грн. за 1 т.. Всього з ПДВ - 12 900 грн. за одну метричну тону, за умови відповідності якісним показникам зазначеним в п. 2.1. Договору

Відповідно до п. 3.5 договору-1 його загальна сума на момент його укладення складає: 645000,03 грн (шістсот сорок п`ять тисяч гривень 03 копійки) +/- 5%, у тому числі ПДВ - 79210,53 грн +/- 5%.

Згідно з п. п. 4.1.- 4.1.1. договору-1 Постачальник зобов`язаний забезпечити навантаження Товару в надані Покупцем транспортні засоби на умовах FCA - «франко-перевізник»: склад Постачальника, що розташований за адресою: с. Слобідське Лозівський район Харківська область, згідно правил Інкотермс в редакції 2020 року (ICC Publication: 723UK) з урахуванням особливостей передбачених в цьому Договорі.

Товар, що навантажується на складі постачальника доставляється до виробничого підрозділу «Запорізький олійноекстракційний завод» ТОВ "Оптімусагро Трейд", розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3 (далі - пункт призначення).

Пунктом 4.2. договору-1 також передбачено, що постачальник зобов`язується письмово повідомити покупця про готовність товару до навантаження та при навантаженні товару забезпечити норму навантаження товару в 100 тонн на добу (за винятком дня неділі та державних свят).

На підставі п. 4.4 договору-1 строк поставки загальної кількості товару, вказаного в п. 3.1 договору - до 28 березня 2024 року включно. Поставка товару проводиться частинами (партіями), термін передачі та обсяг яких сторони погоджують у ході виконання договору. Партією товару вважається кількість товару, прийнята покупцем у пункті призначення протягом однієї доби в проміжок часу з 08:00 години ранку поточного дня до 08:00 години ранку наступного дня.

Відповідно до п. 4.8 договору-1 датою поставки товару вважається дата його доставки до пункту призначення де визначається його якість, яка повинна відповідати даті, вказаній в видатковій накладній на товар.

За змістом п. 5.2 договору-1 оплата товару за цим договором проводиться в наступному порядку:

попередня оплата 100% загальної вартості товару в розмірі 645000,03 грн - протягом трьох банківських днів з дати отримання оригіналу цього договору і рахунку на оплату та сканкопій документів, вказаних в п. 6.2 договору з урахуванням п. 6.5 договору;

остаточна оплата загальної вартості товару - протягом трьох банківських днів з дати поставки загальної кількості товару, але в будь-якому разу не раніше отримання документів, вказаних в п. 4.8 договору.

Згідно з п. 7.3 договору-1 у разі прострочення поставки товару постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі 1% від вартості товару, який не було поставлено у строк за кожен день прострочення та відсотки за користування його грошовими коштами в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення від суми попередньої оплати з дати її здійснення за кожен день користування грошима.

У п. 7.4 договору-1 сторони передбачили, що у разі повного або часткового невиконання зобов`язань по поставці товару за умови, якщо прострочення поставки більше ніж 10 (десять) днів, постачальник виплачує покупцю штраф в розмірі 30% від загальної суми договору вказаної в пункті 3.5 договору.

Відповідно до п. 7.5 договору-1 сума попередньої оплати на яку не був поставлений товар, що підлягає поверненню покупцю у випадку прострочення строків поставки товару розраховується наступним чином:

ЗИ = З*(К2 / К1), де ЗИ - сума грошових коштів, що підлягає поверненню покупцю у випадках передбачених цим договором;

3 - сума грошових коштів (попередня оплата), на яку не був поставлений товар;

К1 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH / USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату здійснення попередньої оплати за товар;

К2 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH / USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату вимоги, претензії чи позову покупця.

У разі, якщо курс долара США до української гривні на день здійснення попередньої оплати за товар, вище курсу долара США до української гривні на дату вимоги, претензії чи позову покупця цей пункт не застосовуються.

Матеріали справи також свідчать про те, що 02.04.2024 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки № 75888 (далі за текстом - договір-2; а. с. 15-18), умови якого є аналогічними з умовами договору - 1, за винятком п. п. 3.1, 3.2., 3.5 якими врегульовано кількість, ціна і загальна сума договору, та п. 5.2, яким врегульовано порядок розрахунків.

Зокрема, згідно з п. 3.1. договору-2, загальна кількість Товару складає: 45,000т. (Сорок п`ять тонн нуль кг.) +/- 5 %.

Згідно з п. 3.2. договору - 2, Ціна Товару складає: 12 105,26 грн. за 1 т., ПДВ - 1 694,74 грн. за 1 т.. Всього з ПДВ - 13 800 грн. за одну метричну тону, за умови відповідності якісним показникам зазначеним в п. 2.1. Договору.

Пунктом 3.5 договору-2 передбачено, що загальна сума Договору на момент його укладення складає: 620 999,84 грн. (Шістсот двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 84 копійки) +/- 5%, у тому числі ПДВ - 76 263,14 грн. + 5 %.

За змістом п. 5.2 договору-2 оплата товару за цим договором проводиться в наступному порядку:

попередня оплата 100% загальної вартості товару в розмірі 620999,84 грн - протягом трьох банківських днів з дати отримання оригіналу цього договору і рахунку на оплату та сканкопій документів, вказаних в п. 6.2 договору з урахуванням п. 6.5 договору;

остаточна оплата загальної вартості товару - протягом трьох банківських днів з дати поставки загальної кількості товару, але в будь-якому разу не раніше отримання документів, вказаних в п. 4.8 договору.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору-1, позивач перерахував на користь відповідача попередню оплату у загальному розмірі 565789,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 031005 від 14.03.2024 (а. с. 9).

Також на виконання умов договору-2 позивач перерахував на користь відповідача 482999,87 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 040094 від 02.04.2024 (а. с. 24).

18.03.2024 р. та 21.03.2024 р. на виконання договору-1 відповідачем було поставлено позивачу 41,400 т товару на загальну суму 508 131,19 грн. згідно:

- видаткової накладної № 6 від 18.03.2024 р. та акту прийому-передачі № ОТ000002752 від 18.03.2024 р.;

- видаткової накладної № 7 від 21.03.2024 р. та акту прийому-передачі № ОТ000002908 від 21.03.2024 р.

Як зазначає позивач, на решту отриманої передоплати за договором - 1 відповідач поставку товару не здійснив, а також взагалі не здійснив поставку товару на суму отриманої передоплати за договором - 2.

Таким чином, за Договором - 1 залишилось невиконане зобов`язання з поставки товару на загальну суму 57 658,31 грн. (565 789,50 - 508 131,19 = 57 658,31), а за Договором-2 на 482 999,87 грн.

Доказів готовності відповідача виконати зобов`язання за договорами, письмового повідомлення відповідачем позивача про готовність товару до навантаження в порядку, визначеному п. 4.2. договорів, матеріали справи не містять.

За наведених обставин, позивач також нарахував відповідачу штраф на підставі п. 7.4. договору-1 в сумі 193500,00 грн та штраф на підставі п. 7.4. договору-2 в сумі 186299,95 грн., що становить 30% суми кожного з договорів.

19.06.2024 р. позивачем на адресу відповідача, засобами електронної пошти, на адресу: , за допомогою сервісу електронного документообігу Star.Docs https://stardocs.kyivstar.ua/ та поштовим відправлення № 028 було відправлено претензію № 289, якою позивач повідомляв відповідача що він втратив інтерес до виконання відповідачем зобов`язання в натурі та вимагав повернути суми попередньої оплати на яку не був поставлений Товар, з урахуванням індексації (п. 7.5. Договорів), та сплатити неустойку (п. 7.4. Договорів).

Однак, зазначені вимоги були залишені відповідачем без задоволення.

Позивачем, з урахуванням вимог п. 7.5 договору здійснено розрахунок попередньої оплати на яку не був поставлений товар, яку відповідачу слід повернути, виходячи з офіційного курсу української гривні до долару США за даними НБУ (UAH /USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату написання позову (13.08.2024 р.), який становить 41,2830, та визначено, що до повернення відповідачем підлягає передоплата за договором-1 в сумі 61367,44 грн, а за договором - 2 в сумі 510293,91 грн.

Обставини щодо стягнення передоплати за договорами та штрафних санкцій в наведених сумах стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 зроблено висновок щодо застосування статті 693 Цивільного кодексу України. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту частин першої та другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (п. 22 наведеної постанови).

Як зазначалось, позивачем на виконання умов договору-1 та договору-2 сплачено на користь відповідача попередню оплату у загальній сумі 1048789,37 грн. Однак, свої зобов`язання за договором - 1 відповідач виконав лише частково, а за договором - 2 взагалі не виконав.

Зокрема, суд констатує, що доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару позивачу на суму 57658,31 грн за договором-1 та на суму 482999,87 грн за договором-2 матеріали справи не містять.

Суд також констатує факт відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів готовності відповідача передати позивачу товар в передбачений договорами строк, та доказів направлення відповідачем позивачу письмового повідомлення про готовність товару до навантаження в порядку, визначеному п. 4.2. договорів.

Разом з тим, оскільки строк поставки товару за договором сплив, а товар не було поставлено, відповідно до приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати.

Разом з тим, з урахуванням вимог п. 7.5. договорів, сума попередньої оплати на яку не був поставлений Товар підлягає поверненню в наступних сумах:

1) за договором - 1 в сумі 61 367,44 грн., виходячи з наступного:

57 658,31 грн. х (41,2830 / 38,7878) = 61 367,44, де:

57658,31 - сума грошових коштів (попередня оплата), на яку не був поставлений товар;

38,7878 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH / USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату здійснення попередньої оплати за Товар (14.03.2024 р.);

41,2830 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH /USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату написання позову (13.08.2024 р.).

2) за договором - 2 в сумі 510 293,91 грн. виходячи з наступного:

482 999,87 х (41,2830 / 39,0749) = 510 293,91, де:

482 999,87 - сума грошових коштів (попередня оплата), на яку не був поставлений товар;

39,0749 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH /USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату здійснення попередньої оплати за Товар (04.04.2024 р.);

41,2830 - офіційний курс української гривні до долару США за даними НБУ (UAH /USD), що публікується на сайті http://www.bank.gov.ua, на дату написання позову (13.08.2024 р.)

За таких обставини заявлений позов в частині стягнення передоплати підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 61367,44 грн - вартості непоставленого товару за договором - 1, та 510293,91 грн - вартості непоставленого товару за договором - 2 (з урахуванням курсової різниці).

Щодо вимог про стягнення штрафу суд зазначає наступне.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У п. 7.4 договорів сторонами передбачено, що у разі повного або часткового невиконання зобов`язань по поставці товару за умови, якщо прострочення поставки більше ніж 10 (десять) днів, постачальник виплачує покупцю штраф в розмірі 30% від загальної суми договору вказаної в пункті 3.5 договору.

Користуючись правом, передбаченим даними пунктами договорів позивач нарахував відповідачу 193500,00 грн - штрафу за договором - 1 та 186299,95 грн - штрафу за договором - 2.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства та умов укладених між сторонами договорів, а також враховуючи факт не надання відповідачем доказів поставки товару на заявлені в позові суми, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в заявленому до стягненні розмірі за обома договорами.

З урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 11440,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Щодо клопотання відповідача (вх. № 21882/24 від 02.09.2024) щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог суд зазначає, що в силу положень ст. 129, 237 ГПК України вирішення питання про розподіл судових витрат при винесенні рішення є обов`язковим. Разом з тим, у разі понесення позивачем інших, не розподілених даним рішенням, судових витрат, позивач не позбавлений можливості в передбаченому Законом порядку та строк звернутися до суду з відповідною заявою. Відповідно, таке питання буде вирішуватися судом за наслідками розгляду такої заяви.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Туран Агро" (адреса: 64143, Харківська обл., Первомайський р.-н, с. Михайлівка, вул. Бугайченко, буд. 41; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (адреса: 49033, м. Дніпро, пр.-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кім. 11; ):

61367,44 грн - передоплати за договором № 75460 від 07.03.2024 (з урахуванням курсової різниці);

510293,91 грн - передоплати за договором № 75888 від 02.04.2024 (з урахуванням курсової різниці);

193500,00 грн - штрафу за договором № 75460 від 07.03.2024;

186299,95 грн - штрафу за договором № 75888 від 02.04.2024.

11440,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак