ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/12499/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

позивача - Жукової Л. А. (адвоката),

відповідача - Нестерової І. Г. (адвоката),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 (колегія суддів: Кравчук Г. А. - головуючий, Коробенко Г. П., Тищенко О. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 (суддя Гумега О. В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 7 248 273,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" (далі - ПАТ "Донбасенерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 5 393 550,44 грн та 3 % річних у розмірі 1 854 723,20 грн.

1.2. Позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго" обґрунтовані неналежним виконанням ПрАТ "НЕК "Укренерго" зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку від 10.08.2021 № 0112-04124 щодо вчасної оплати за балансуючу електричну енергію. За доводами позивача, відповідач свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку виконав з порушенням строків на оплату, а тому ПАТ "Донбасенерго" здійснило нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 910/12499/23, частково задоволено позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 5 393 550,44 грн та 3 % річних у розмірі 1 854 723,20 грн.

Вирішено стягнути з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ПАТ "Донбасенерго" 4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних. Відмовлено в іншій частині позовних вимог ПАТ "Донбасенерго".

2.2. Господарські суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго", виходили з того, що в періоди вересня 2021 року, березня, травня, листопада, грудня 2022 року, січня, лютого, квітня 2023 року позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку виконав із порушенням строків на оплату.

Водночас господарські суди попередніх інстанцій, перевіривши розрахунок ПАТ "Донбасенерго" інфляційних втрат та 3 % річних, дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 4 745 759,15 грн, 3 % річних у розмірі 1 841 671,73 грн, а тому частково задовольнили позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго". Водночас господарські суди відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 647 791,29 грн та 3 % річних у розмірі 13 051,47 грн. Крім того, господарський суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення у цій справі на один рік.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Частково не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 та рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/12499/23, до Верховного Суду звернулося ПрАТ "НЕК "Укренерго" з касаційною скаргою, в якій просить передати справу № 910/12499/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "Донбасенерго".

3.2. ПрАТ "НЕК "Укренерго", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. На думку ПрАТ "НЕК "Укренерго", господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили приписи статей 86, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували статтю 625 Цивільного кодексу України, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, помилково не застосували спеціальні приписи частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", та не врахували того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

3.4. Скаржник зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу по суті позовних вимог, керувалися, зокрема, статтями 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, які передбачають обов`язковість виконання взятих на себе зобов`язань, однак не врахували приписи спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21 та ухвалі Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 910/18308/21.

3.5. Із посиланням на наведену постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21 скаржник зазначає, що Законом України "Про ринок електричної енергії" не передбачено можливості здійснення розрахунків за електричну енергію при балансуванні з інших коштів ніж ті, що надійшли від учасників ринку на рахунок із спеціальним режимом використання. Водночас, за доводами скаржника, аналіз частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" свідчить про те, що оператор системи передачі може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання. Умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку. Проте у зв`язку з порушенням рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок із спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для оперативного проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку.

3.6. Скаржник наголошує на тому, що саме наявність вини є підставою для відповідальності за порушення зобов`язання, а відсутність вини виключає можливість застосування відповідальності. Водночас скаржник вважає, що в його діях відсутня вина як підстава господарсько-правової відповідальності. За наведених обставин, на думку ПрАТ "НЕК "Укренерго", господарські суди попередніх інстанцій помилково не врахували того, що відповідач оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку.

3.7. Крім того, ПрАТ "НЕК "Укренерго" вважає, що в цьому випадку наявні правові підстави для відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, оскільки умовами договору про участь у балансуючому ринку не визначено обов`язку розрахунку власними коштами оператора системи передачі, незалежно від достатності коштів на рахунку із спеціальним режимом використання. Скаржник наголошує на тому, що приписами статті 75 спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено виключні підстави, коли оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку, - у разі системних обмежень. Однак у цій справі № 910/12499/23 господарські суди попередніх інстанцій не встановили таких обставин. Водночас скаржник посилається на висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19.

3.8. ПАТ "Донбасенерго" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. На думку ПАТ "Донбасенерго", господарські суди попередніх інстанцій з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" правильно зазначили, що цією нормою передбачено можливість внесення оператором системи передачі на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання коштів з власного поточного рахунку з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування. Крім того, ПАТ "Донбасенерго" зазначає, що положення договору про участь у балансуючому ринку не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання та умови про розрахунок за продану електричну енергію для балансування лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на цьому рахунку.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що ПАТ "Донбасенерго" є учасником ринку електричної енергії, постачальником послуг з балансування (ППБ) відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", а ПрАТ "НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі електричної енергії (ОСП).

4.2. ПАТ "Донбасенерго" (ППБ) направило ПрАТ "НЕК "Укренерго" (ОСП) заяву-приєднання від 09.08.2021 № 01-1.1/01313 до договору про участь у балансуючому ринку та включення до реєстру постачальників послуг з балансування.

4.3. ПрАТ "НЕК "Укренерго" листом від 10.08.2021 № 01/34585 повідомило про приєднання (акцептування пропозиції) ПАТ "Донбасенерго" до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (дата акцептування 10.08.2021 № 0112-04124).

4.4. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що договір від 10.08.2021 № 0112-04124 є публічним, розміщений на офіційному сайті ПрАТ "НЕК "Укренерго", та укладений сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України.

4.5. На момент приєднання ПАТ "Донбасенерго" до договору про участь у балансуючому ринку (10.08.2021) була чинною редакція договору з урахуванням змін, внесених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - НКРЕКП) від 15.02.2021 № 234.

4.6. Відповідно до пункту 1.2 договору (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачальник послуг з балансування (ППБ, ПАТ "Донбасенерго") зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення оператором системи передачі (ОСП, ПрАТ "НЕК "Укренерго") балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

4.7. Загальна вартість цього договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього договору за придбані та продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього договору (пункт 2.1 договору).

4.8. Розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку (пункт 2.2 договору).

4.9. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору для розрахунків за цим договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ. Обсяг електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку, визначається на підставі алгоритмів, передбачених Правилами ринку.

4.10. Виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку (пункт 4.1 договору).

4.11. За підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому або електронному вигляді (засоби електронного документообігу з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг з балансування, який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені (пункт 4.2 договору в редакції, чинній до 07.05.2022).

4.12. ОСП здійснює остаточний розрахунок із ППБ протягом семи робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або вмотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування (пункт 4.3 договору в редакції, чинній до 07.05.2022).

4.13. У подальшому відповідно до постанови НКРЕКП від 06.05.2022 № 458 пункт 4.1 Типового договору (додаток 7 до Правил ринку) викладено в такій редакції: "4.1. Виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку"; виключено пункти 4.2, 4.3 Типового договору та додано пункти 4.2, 4.3 такого змісту: "4.2 Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку. 4.3. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунка. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП".

4.14. Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 договору ППБ має право: отримувати від ОСП оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію. ОСП зобов`язується: здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.

4.15. Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання постачальника допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності (ПДП), про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, в якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

4.16. Згідно з пунктом 10.1 договору цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін Регулятором до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку. У такому випадку зміни до договору вносяться ОСП протягом десяти днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо ППБ не ініціював розірвання цього договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим договором.

4.17. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач на виконання умов договору здійснив поставку, а відповідач отримав балансуючу електричну енергію, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії згідно з договором від 10.08.2021 № 0112-04124, від 30.09.2021 № БР/21/09-0112, від 31.03.2022 № БР/22/03-0112, від 31.05.2022 № БР/22/05-0112, від 30.11.2022 № БР/22/11-0112, від 31.12.2022 № БР/22/12-0112, від 31.01.2023 № БР/23/01-0112, від 28.02.2023 № БР/23/02-0112, від 30.04.2023 № БР/23/04-0112.

4.18. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не заперечував як обсяг, так і вартість поставленої позивачем балансуючої електричної енергії відповідно до наведених актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

4.19. Господарські суди зазначили, що позивач виставив відповідачу такі рахунки-фактури на оплату електричної енергії для балансування за договором: рахунок-фактура від 07.10.2021 № 086 на суму 436 794,54 грн; рахунок-фактура від 17.03.2022 № 006 на суму 5 375 179,97 грн; рахунок-фактура від 16.05.2022 № 008 на суму 44 774,24 грн; рахунок-фактура від 26.05.2022 № 010 на суму 225 292,49 грн; рахунок-фактура від 24.11.2022 № 007 на суму 3 690 760,14 грн; рахунок-фактура від 06.12.2022 № 009 на суму 4 142 363,54 грн; рахунок-фактура від 06.12.2022 № 021 на суму 940 411,30 грн; рахунок-фактура від 06.12.2022 № 034 на суму 20 018 851,02 грн; рахунок-фактура від 15.12.2022 № 010 на суму 30 973 678,20 грн; рахунок-фактура від 26.12.2022 № 585 на суму 336 637,80 грн; рахунок-фактура від 05.01.2023 № 572 на суму 22 934 659,20 грн; рахунок-фактура від 16.01.2023 № 203 на суму 47 052 830,69 грн; рахунок-фактура від 26.01.2023 № 011 на суму 2 634 611,38 грн; рахунок-фактура від 24.02.2023 № 007 на суму 1 585 668,00 грн; рахунок-фактура від 05.05.2023 № 409 на суму 1 216 577,77 грн; рахунок-фактура від 04.05.2023 № 009 на суму 896 798,40 грн.

4.20. Господарські суди встановили, що до позовної заяви позивач додав докази направлення відповідачу в електронному вигляді (на електронну пошту відповідача) наведених рахунків на оплату електричної енергії для балансування, крім рахунків від 06.12.2022 № 009, від 06.12.2022 № 021, від 06.12.2022 № 034.

4.21. Господарські суди також установили, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував отримання ним виставлених позивачем рахунків на оплату електричної енергії для балансування, крім рахунків від 06.12.2022 № 009, від 06.12.2022 № 021, від 06.12.2022 № 034, проте зазначав про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження підписання КЕП і направлення відповідачу зазначених рахунків-фактур від 06.12.2022.

4.22. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що в матеріалах справи наявні платіжні доручення, перелік яких наведено в додатку № 29 до позовної заяви, які підтверджують виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором за спірний період. Крім того, суди зазначили, що копії платіжних доручень долучено до позовної заяви.

4.23. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що частина грошових зобов`язань відповідача з оплати купленої у позивача балансуючої електричної енергії за спірний період була припинена внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується підписаними сторонами з накладенням КЕП:

- актом від 27.12.2022 зарахування зустрічних вимог згідно з договорами від 10.08.2021 № 0112-01124, від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період травня, листопада 2022 року на загальну суму 28 122 041,43 грн, з яких 270 066,73 грн за травень 2022 року, 27 851 974,70 грн за листопад 2022 року;

- актом від 22.06.2023 зарахування зустрічних вимог згідно з договорами від 10.08.2021 № 0112-01124, від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період квітеня 2023 року на загальну суму 2 113 373,29 грн.

4.24. Господарські суди зазначили, що факт зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з наведеними актами зарахування зустрічних вимог відповідачем не заперечується.

4.25. ПАТ "Донбасенерго", вважаючи, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" виконало свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку з порушенням строків на оплату, здійснило нарахування інфляційних втрат та 3 % річних та звернулося до Господарського суду міста Києва із цим позовом.

Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги ПАТ "Донбасенерго" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 5 393 550,44 грн та 3 % річних у розмірі 1 854 723,20 грн.

5.4. Підставою позовних вимог, на думку ПАТ "Донбасенерго", є порушення ПрАТ "НЕК "Укренерго" строків на оплату за договором про участь у балансуючому ринку.

5.5. Під час касаційного провадження Верховний Суд здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень тільки в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Донбасенерго", оскільки ПрАТ "НЕК "Укренерго" не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій в цій частині.

5.6. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.7. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.8. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.9. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.10. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.11. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.12. Приписами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

5.13. Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.14. Господарські суди попередніх інстанцій частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго" виходили з того, що в періоди вересня 2021 року, березня, травня, листопада, грудня 2022 року, січня, лютого, квітня 2023 року позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку виконав із порушенням строків на оплату. Водночас господарські суди попередніх інстанцій, перевіривши розрахунок ПАТ "Донбасенерго" інфляційних втрат та 3 % річних, дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 4 745 759,15 грн, 3 % річних у розмірі 1 841 671,73 грн, а тому частково задовольнили позовні вимоги ПАТ "Донбасенерго". При цьому господарські суди відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 647 791,29 грн та 3 % річних у розмірі 13 051,47 грн.

5.15. ПрАТ "НЕК "Укренерго" не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог ПАТ "Донбасенерго", а тому звернулося з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі. ПрАТ "НЕК "Укренерго", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.16. Пунктами 1, 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

5.17. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.18. На думку ПрАТ "НЕК "Укренерго", господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили приписи статей 86, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували статтю 625 Цивільного кодексу України, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, помилково не застосували спеціальні приписи частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" та не врахували того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

5.19. Водночас ПрАТ "НЕК "Укренерго" зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу по суті позовних вимог керувалися, зокрема, статтями 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, які передбачають обов`язковість виконання взятих на себе зобов`язань, однак не врахували приписи спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21 та ухвалі Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 910/18308/21.

5.20. Колегія суддів установила, що постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.Трейдінг" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. У зазначеній постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:

"112. За цих умов правочин щодо купівлі-продажу небалансів електричної енергії не може бути ототожнений з існуючою конструкцією договору купівлі-продажу (стаття 655 ЦК України), яка передбачає добровільність купівлі й оплати товару у продавця та відповідно обов`язок останнього передати товар покупцю, тоді як за правилами договору про врегулювання небалансів електричної енергії як СВБ, так і ОСП мають одночасно статус покупця та продавця електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії.

…115. Ринок електричної енергії є досить специфічним ринком у порівняні з ринками звичайного товару (продукції), правовідносини з купівлі-продажу якого зазвичай регулюють положення статті 655 ЦК України.

116. Така специфіка ринку пов`язана з особливостями електроенергії як товару, в якої, на відміну від інших товарів, моменти виробництва, транспортування та споживання співпадають у часі, а на кожному з цих етапів задіяний специфічний склад учасників правовідносин, кожен з яких наділений правами та обов`язками характерними саме для цього ринку товару, які не є типовими за змістом зі звичайним ринком товарів.

117. Подібна особливість ринку електричної енергії не може не братися до уваги під час урегулювання правовідносин між учасниками цього ринку, в тому числі захисту порушених їх прав, який має здійснюватися з урахуванням балансу прав та інтересів кожного з учасників цих відносин (які у кожного індивідуальні), а також обумовлює застосування способів захисту прав учасників ринку, що враховують особливості правового регулювання функціонування ринку електричної енергії".

5.21. Із посиланням на наведену постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21 скаржник зазначає, що Законом України "Про ринок електричної енергії" не передбачено можливості здійснення розрахунків за електричну енергію при балансуванні з інших коштів ніж ті, що надійшли від учасників ринку на рахунок із спеціальним режимом використання. Водночас, за доводами скаржника, аналіз частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" свідчить про те, що оператор системи передачі може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання. Умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку. Проте у зв`язку з порушенням рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок із спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для оперативного проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку.

5.22. Скаржник наголошує на тому, що саме наявність вини є підставою для відповідальності за порушення зобов`язання, а відсутність вини виключає можливість застосування відповідальності. Водночас скаржник вважає, що в його діях відсутня вина як підстава господарсько-правової відповідальності. За наведених обставин, на думку ПрАТ "НЕК "Укренерго", господарські суди попередніх інстанцій помилково не врахували того, що відповідач оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку.

5.23. Верховний Суд, проаналізувавши наведені висновки, на які посилається ПрАТ "НЕК "Укренерго", перевіривши та надавши оцінку доводам скаржника, зазначає, що у справі, яка розглядається, правовідносини виникли у зв`язку з виконанням договору про участь у балансуючому ринку. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Отже, спірні правовідносини між сторонами врегульовані спеціальними нормами права, оскільки договір про участь у балансуючому ринку укладено відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії".

5.24. За змістом статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Команда оператора системи передачі постачальнику послуг з балансування на збільшення (зменшення) навантаження для відповідного постачальника послуг з балансування є прийняттям (акцептом) його відповідної пропозиції (заявки) на балансуючому ринку оператором системи передачі, зміною його акцептованого добового графіка електричної енергії та визначає взаємні зобов`язання оператора системи передачі та постачальника послуг з балансування з купівлі-продажу відповідного обсягу електричної енергії на балансуючому ринку за ціною, визначеною відповідно до правил ринку.

За результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

5.25. Стаття 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачає, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

5.26. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

5.27. Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

5.28. Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, як рішення Регулятора, є актом законодавства України, що забезпечує правове регулювання функціонування ринку електричної енергії.

5.29. Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

5.30. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються види договорів, серед яких, зокрема, про участь у балансуючому ринку (пункт 5 частини першої статті 4 Закони України "Про ринок електричної енергії").

5.31. Оскільки Типовий договір про участь у балансуючому ринку є додатком до Правил ринку, затверджених постановою (як формою рішення) Регулятора, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, то він є нормативним актом, який є обов`язковим для застосування учасниками ринку електричної енергії.

5.32. Згідно із частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

5.33. Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, Правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

5.34. Частиною 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, у яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в одному з уповноважених банків. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку.

5.35. Колегія суддів, проаналізувавши зміст приписів статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", констатує, що ці приписи не містять імперативної вказівки щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 910/21124/20, від 17.01.2024 у справі № 910/18308/21, від 14.12.2023 у справі № 910/3263/23, від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21, від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21.

5.36. Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, спростовуючи твердження ПрАТ "НЕК "Укренерго" про те, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, які надійшли від інших учасників, зазначив, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку, передбаченому частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19, від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 та постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 910/21124/20, від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21.

5.37. Отже, доводи скаржника про те, що у спірних правовідносинах не може бути застосована частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є помилковими.

5.38. Колегія суддів також зазначає, що Правила ринку визначають, зокрема, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та порядок виставлення рахунків за балансуючу електричну енергію.

5.39. Відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (в редакції, чинній на момент укладення договору про участь у балансуючому ринку) адміністратор розрахунків (АР) на щоденній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період щодо закупівлі балансуючої енергії, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ППБ щодо платежів за невідповідність. ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії.

5.40. Редакція пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (в редакції постанови НКРЕКП від 06.05.2022 № 458) передбачає, що АР на щодекадній основі надсилає через систему управління ринком (СУР) платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

5.41. Платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади. Платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих допоміжних послуг (ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця (пункти 7.7.1, 7.7.2 глави 7.7 розділу VII Правил ринку в чинній редакції)).

5.42. Відповідно до пункту 7.7.4 глави 7.7 розділу VII Правил ринку (в редакції, чинній на момент укладення договору про участь у балансуючому ринку) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

5.43. Отже, платіжні документи на оплату виставляються автоматично у визначені Правилами ринку строки, так само й оплаті вони підлягають у строки, що передбачені Правилами ринку. Рахунки, які виставляються щодекадно, мають бути виставлені (з урахуванням вимог Правил ринку) раніше від дати виставлення платіжного документу за місяць.

5.44. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті позовних вимог, обґрунтовано взяли до уваги те, що питання правомірності застосування норми пункту 7.7.4 Правил ринку щодо визначення дати, з якої можливо здійснювати нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії за договором про участь у балансуючому ринку, було предметом аналізу колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час перегляду в касаційному порядку справи № 910/9216/22 у подібних правовідносинах.

5.45. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що порядок розрахунків, передбачений пунктом 4.3 договору, застосовується при остаточному розрахунку, тобто у разі невідповідності між сумами у виставлених згідно з Правилами ринку рахунках та вартістю фактично переданої електричної енергії за місяць, яку сторони підтверджують шляхом підписання відповідних актів.

5.46. Натомість суперечність між пунктами 4.2, 4.3 Типового договору про участь у балансуючому ринку (додаток 7 до Правил ринку) в редакції, що діяла до 07.05.2022, та пунктом 7.7.4 Правил ринку, відповідно до якого оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка, відсутня. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22.

5.47. Отже, внесення зазначених змін до Типового договору про участь у балансуючому ринку не змінює регулювання щодо строків оплати платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22.

5.48. За таких обставин господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний був оплатити позивачу вартість придбаної балансуючої електричної енергії протягом чотирьох робочих днів з дати направлення (виставлення) рахунка відповідно до пункту 7.7.4 Правил ринку.

5.49. Водночас господарські суди попередніх інстанцій у цій справі № 910/12499/23 установили, що відповідач свій обов`язок зі сплати виставлених позивачем рахунків-фактур виконав із порушенням строків, визначених Правилами ринку.

5.50. При цьому колегія суддів враховує, що в касаційній скарзі ПрАТ "НЕК "Укренерго" відсутні доводи щодо неправильності розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, здійсненого господарськими судами попередніх інстанцій.

5.51. Крім того, скаржник, зазначаючи про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, не наводить жодного правового обґрунтування на підтвердження наведеного доводу.

5.52. З урахуванням викладеного колегія суддів не може взяти до уваги посилання скаржника на неврахування господарськими судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21, оскільки висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях господарських судів попередніх інстанцій, не суперечать висновкам, на які посилається скаржник.

5.53. Верховний Суд також не може взяти до уваги послання скаржника на ухвалу Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 910/18308/21, оскільки відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.54. З огляду на викладене Верховний Суд зазначає, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цих підстав.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.55. Верховний Суд зазначає, що згідно з абзацом 3 пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

5.56. З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень із зазначених підстав касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частину статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 910/5614/23, від 09.04.2024 у справі № 336/44/18, від 12.03.2024 у справі № 910/6986/21.

5.57. Колегія суддів установила, що скаржник у касаційній скарзі просить передати справу № 910/12499/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та зазначає про необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21:

"Твердження скаржника, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, Верховним Судом відхиляються з огляду на те, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат (постанова ВС у складі ОП КГС від 16.10.2020 у справі № 903/918/19)".

5.58. За доводами скаржника, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.02.2023 у справі № 903/918/19 зазначила, що в пункті 6.3 договору постачання сторони погодили, що відповідач-споживач у будь-якому випадку зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору у разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу. Таким чином, сторони в договорі постачання визначили порядок та умови проведення розрахунків за переданий позивачем відповідачу природний газ і передбачили обов`язок відповідача здійснити своєчасний розрахунок незалежно від обставин надходження на відкритий відповідачем як теплопостачальною організацією в уповноваженому банку поточний рахунок із спеціальним режимом використання грошових коштів кінцевих споживачів як оплати вартості теплової енергії, виробленої відповідачем із природного газу позивача.

5.59. Скаржник, посилаючись на наведені висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зазначає про неможливість застосування цих висновків у спірних правовідносинах, оскільки, на думку скаржника правовідносини в цій справі № 910/12499/23 та справі № 903/918/19, є неподібними.

5.60. Водночас скаржник наголошує на тому, що умовами договору про участь у балансуючому ринку, укладеного між ПАТ "Донбасенерго" та ПрАТ "НЕК "Укренерго", не визначено обов`язку розрахунку власними коштами оператора системи передачі незалежно від достатності коштів на рахунку із спеціальним режимом використання. Скаржник зазначає, що приписами статті 75 спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено виключні підстави, коли оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку - у разі системних обмежень. Однак, на думку скаржника, в цій справі № 910/12499/23 господарські суди попередніх інстанцій не встановили таких обставин.

5.61. Колегія суддів, перевіривши доводи скаржника, установила, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не посилалися на постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.02.2023 у справі № 903/918/19, про яку зазначає скаржник.

5.62. Перевіривши доводи скаржника про необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, Верховний Суд зазначає, що принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

5.63. Колегія суддів зазначає, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2024 у справі № 910/6986/21, від 05.09.2023 у справі № 921/750/21, від 11.04.2023 у справі № 916/4112/21.

5.64. Відступ від правової позиції повинен мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя; суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих неузгодженостей (помилок), що мають фундаментальне значення для судової системи. Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, тощо. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

5.65. Крім того, причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 915/534/21, від 27.06.2023 у справі № 910/22039/21, від 20.06.2023 у справі № 917/504/22, від 18.07.2023 у справі № 910/2419/20.

5.66. Таким чином, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 та постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/11369/23, від 18.04.2023 у справі № 910/908/22, від 14.06.2023 у справі № 924/521/21, від 31.05.2023 у справі № 909/433/21.

5.67. При цьому в пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

5.68. Однак скаржник, зазначаючи про необхідність відступлення від наведених висновків, не навів вмотивованого обґрунтування щодо необхідності відступлення від таких висновків Верховного Суду, зокрема, не довів наявності причин для відступу (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення).

5.69. Крім того, Верховний Суд звертає увагу на положення пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Проте у цьому випадку відсутнє неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення судами норм процесуального права.

5.70. Водночас не можуть бути взяті до уваги доводи ПрАТ "НЕК "Укренерго" про те, що умовами договору про участь у балансуючому ринку, укладеного між ПАТ "Донбасенерго" та ПрАТ "НЕК "Укренерго", не визначено обов`язку розрахунку власними коштами оператора системи передачі незалежно від достатності коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, оскільки ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 910/21124/20, від 17.01.2024 у справі № 910/18308/21, від 14.12.2023 у справі № 910/3263/23, від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21, від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21.

5.71. При цьому колегія суддів враховує, що доводи ПрАТ "НЕК "Укренерго" про наявність підстав для відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, розглядалися колегіями суддів Верховного Суду в постановах від 24.07.2024 у справі № 910/11130/21, від 09.04.2024 у справі № 910/3269/23, від 19.03.2024 у справі № 910/11369/23, від 30.04.2024 у справі № 905/534/23. За результатами розгляду таких доводів ПрАТ "НЕК "Укренерго" Верховний Суд у зазначених постановах дійшов висновку про відсутність підстав для відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21.

5.72. Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, не вбачаючи підстав для відступу від аналогічних висновків, наведених у вказаних постановах.

5.73. Наведена практика щодо застосування приписів статті 625 Цивільного кодексу України є сталою і підстав відступати від правових позицій у наведених постановах колегія суддів Верховного Суду не вбачає.

5.74. Отже, Верховний Суд вважає, що в межах цієї справи відсутні правові підстави для відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21.

5.75. Тому наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цих підстав.

5.76. З огляду на викладене в цьому випадку відсутні правові підстави для задоволення клопотання ПрАТ "НЕК "Укренерго", викладеного в прохальній частині касаційної скарги, про передачу цієї справи № 910/12499/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

5.77. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, Верховний Суд не встановив порушення судами приписів статей 86, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України, на які посилається скаржник у касаційній скарзі. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються.

5.78. При цьому деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень про часткове задоволення позовних вимог у цій справі.

5.79. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/12499/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак