ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/797/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретаря судового засідання Попвич Л.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерне товариство "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, буд. АДРЕСА_1

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" вул. Промислова, буд.4, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77306

про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 16 397 грн 45 коп.

представники не з"явився

ВСТАНОВИВ

Акціонерне товариство "Укртелеком" через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення заборгованості в сумі 16397,45грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди майна в частині оплати орендної плати та відшкодування витрат на електроенергію..

Ухвалою від 29.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. судове засідання по суті у справі призначено на 02.10.2024. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

Представники сторін у судове засідання не з"явились

Ухвала суду від 29.08.2024 була доставлена в електронному вигляді до електронних кабінетів сторін 29.08.2024 об 18:05год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Згідно ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №909/797/24 від 29.08.2024 вважається врученою сторонам 30.08.2024.

У встановлений судом строк відповідач до суду відзив на позов не подав.

Позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій зазначено, що у серпні 2024 орендарю здійснено нарахування за договором оренди майна № А/5000-613/21 та виставлено до оплати 1200 грн. орендної плати та 1159,49 грн. відшкодування за електроенергію. Заборгованість станом на 01 Вересня 2024року склала вже 18127,89 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару, тощо).

У разі подання такої заяви, до суду подаються докази направлення копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи (ч.5 ст. 46 ГПК України).

До заяви додано докази направлення заяви відповідачу.

Враховуючи передбачене ст.46 ГПК України право позивача на збільшення розміру позовних вимог, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, приймається господарським судом та ухвалюється вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 18127,89 грн.

Крім того, 24.09.2024року позивачем подано клопотання у якому повідомлено суд про часткову оплату заборгованості (вх.№8336/24) за Договором оренди майна № А/5000-613/21 в сумі 10314,77 грн.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

02 квітня 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (яке перейменоване в Акціонерне товариство «Укртелеком» згідно з рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» №20 від 22.04.2021 року) (далі Позивач або Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (надалі - Відповідач або Орендар) укладено Договір оренди майна № А/S000-613/21 (надалі - Договір).

До договору було укладено Додаткову Угоду №1/12/22 від 29.12.2021р., Додаткову угоду № 2/473/23 від 02.01.2023р., Додаткову Угоду №3/324/24 від 07.12.2023р.

Згідно п. 1.1.1. п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач взяв у строкове платне користування наступне майно (надалі - Орендоване майно): нерухоме майно, розташоване за адресою м. Калуш, вул. Лесі Українки на другому поверсі чотириповерхового будинку 19 загальною площею 2м2. Для розміщення телекомунікаційного та, в разі потреби, іншого супутнього та допоміжного обладнання.

Позивач передав Відповідачу майно згідно акту приймання - передачі. Факт приймання - передачі майна підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання - передачі майна від 02.04.2021 року.

Згідно п. п. 3.1., Договору, за домовленістю Сторін орендна плата складається: з плати за користування майном та плати за надання послуги з енергозабезпечення.

Відповідно до п. 3.5 Договору із внесеними змінами додатковими угодами орендна плата та плата за надання послуги з енергозабезпечення сплачується Орендарем щомісяця шляхом перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця усієї суми плати за користування майном не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. А відповідно до п 3.7 (доповнено згідно додаткової угоди №2/473/23 від 02.01.2023) - та плата за надання послуги з енергозабезпечення сплачується Орендарем на підставі рахунку, отриманого від Орендодавця не пізніше 25 числа місяця, що передує розрахунковому.

Орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надсилається Орендодавцем Орендарю на його e-mail або за допомогою іншого узгодженого Сторонами електронного сервісу обміну документами.

Позивачем, для сплати орендної плати Відповідачу щомісячно надсилались рахунки на адресу для листування, вказану у розділі 14 Договору.

Відповідно до п. 5.3.15 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Відповідач порушив умови пункту Договору 5.3.15. частина рахунків відповідачем оплачена частково, а частина не оплачена взагалі. Внаслідок порушення Відповідачем зобов`язання щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати відповідно до умов договору у відповідача перед позивачем, станом на 01.09.2024 року за період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 включно виникла заборгованість з орендної плати в розмірі 18127,89грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем строків сплати орендної плати та інших платежів за Договором більше ніж на 1 місяць та не сплати їх в повному обсязі Позивачем було направлено лист від 27.03.2024 року №481/46S000 лис про виникнення заборгованості, від 25.04.2024 року №548/46S000, від 30.07.2024 року № 558/46S000 та від 15.07.2024 року № 718/46S000 лист про зростання заборгованості та попередження про відключення від електроживлення, та про дострокове розірвання (припинення) Договору з 01.08.2024 року.

У відповідь на наші звернення Відповідач своїм листом від 01.05.2024р. №2-9 5гарантував повне погашення заборгованості до 31.08.204 року. А листом від 23.07.2024 року №2-215 повідомляв про відсутність обігових коштів.

У порушення вищевказаних вимог, вимог ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, статті 232 Господарського кодексу України Відповідач припустився прострочення платежів, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних від прострочених сум платежів за період з 01 січня 2024 року по 31 липня 2024 включно у розмірі 170,22 (сто сімдесят тисяч грн. 22 коп.) та нарахування індексу інфляції від прострочених сум за період з 01 січня 2024 року по 31 липня 2024 у розмірі 458,83 грн. (чотириста п`ятдесят вісім тисяч грн. 83 коп.)

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості послуг оренди.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір оренди.

За приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічну норму містить ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, згідно з якою за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, на підставі укладеного між сторонами договору оренди майна № 20 від 02.04.2021 відповідач прийняв в оренду від позивача нерухоме майно, за користування яким повинен був сплачувати позивачу орендну плату, а також відшкодовувати фактичні витрати позивача за комунальні послуги на підставі рахунків позивача.

Відповідно до п. 3.5 Договору із внесеними змінами додатковими угодами орендна плата та плата за надання послуги з енергозабезпечення сплачується Орендарем щомісяця шляхом перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця усієї суми плати за користування майном не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. А відповідно до п 3.7 (доповнено згідно додаткової угоди №2/473/23 від 02.01.2023) - та плата за надання послуги з енергозабезпечення сплачується Орендарем на підставі рахунку, отриманого від Орендодавця не пізніше 25 числа місяця, що передує розрахунковому.

Враховуючи наведене, позивачем доведено та належним чином обґрунтовано правомірність звернення до суду з вимогою про стягнення грошових коштів в розмірі 18127,89грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, та враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача проти правильності здійснених позивачем розрахунків, прийшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача нарахованих на суму боргу 3% річних у розмірі 170,22 грн та інфляційних втрат у розмірі 458,83грн.

Разом з тим, щодо розміру суми, що підлягає стягненню, суд зазначає таке.

Позивачем повідомлено суд про здійснення відповідачем , під час перебування справи на розгляді суду, часткових оплат в рахунок погашення заборгованості за договором.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Предметом даного спору є вимога позивача до відповідач про стягнення 18127,89грн. основного боргу

Разом з тим, як встановлено судом вище, відповідачем сплачено на рахунок позивача в загальному розмірі 10314,77 грн в оплату наявної заборгованості.

Відтак, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі в частині стягнення 10314,77грн. підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Натомість доказів сплати 9013,12грн заборгованості, суду не надано, відтак у такій частині позов є підставним та підлягає задоволенню.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 14.08.2024

Враховуючи, що суд закрив провадження в частині стягнення 10314,77, судовий збір у розмірі 1505,52грн. покладається на позивача.

Щодо судового збору в частині позовних вимог про стягнення 1505,52 грн належить виходити з положень п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", відповідно до яких сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Оскільки на час ухвалення рішення позивач відповідного клопотання не подав, питання про повернення судового збору може бути вирішено після подання такого клопотання.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 79, 126, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (77306, Івано-Франківська обл. м. Калуш, вул. Промислова, буд.4, ), на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд.18; ), заборгованість за договором оренди майна у розмірі 9 450,94 грн. (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят грн. 94 копійок), яка складається із заборгованості за орендну плату в розмірі 9 013,12 грн. (дев`ять тисяч тринадцять грн. 12 копійок), 3% річних у розмірі 170,22 (сто сімдесят грн. 22 коп.) та нарахування індексу інфляції у розмірі 567,60 грн. (п`ятсот шістдесят сім грн. 60 коп.) та судовий збір в сумі 1505,52 грн.

3. Провадження у справі №909/797/24 у частині вимог на суму 10314,77 грн закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.10.2024.

Суддя Шкіндер П.А.