ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" вересня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1478/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"

до ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4

про визнання майна предметом іпотеки, визнання прав іпотекодержателя та внесення запису про іпотеку та заборону в реєстрі,

за участю представників сторін:

від позивача: Ляпкало А.І. - дов. від 20.12.2023 (у режимі відеоконференції);

від відповідача: Войцешук В.В - ордер серія ВК № 1120256 від 18.02.2024;

від третіх осіб: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання приміщення в будівлі кафе з приміщеннями дозвілля літ. "А", загальною площею 260м.кв., приміщення кафе з приміщеннями дозвілля та будівлею альтанки, загальною площею 209,6м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :09:022:0021 площею 0,0177га, :09:022:0022 площею 0,0046га, :09:022:0023 площею 0,0174га, предметом іпотеки; визнання прав іпотекодержателя на вказане нерухоме майно та внесення запису про іпотеку та обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення його прав як іпотекодержателя за договором іпотеки від 21.03.2008.

В якості правових підстав позивач зазначає, зокрема, ст.15, 16, 593 Цивільного кодексу України, ст.9, 10, 16, 17, 23 Закону України "Про іпотеку", ст.26, 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою суду від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.12.2023 продовжено строк підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 01.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1478/23 до судового розгляду по суті.

25.09.2024 за вх.№12245/24 представник відповідача подав клопотання про залишення позову без руху з підстав ч.11 ст.176 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів щодо сплати позивачем судового збору у розмірі, який би відповідав дійсній вартості спірного майна.

При цьому заявник посилається на судову практику, а саме постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №906/1026/22, в якій сформульовано правовий висновок, що позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру

В основі позиції заявника - твердження про недотримання позивачем під час звернення з позовом до суду вимог законодавства щодо оцінки спірного майна, яке для цілей визначення судового збору має відповідати ринковій вартості, підтвердженій відповідними висновками про експертну грошову оцінку земельних ділянок та об`єктів нерухомості від 01.11.2023.

Необхідність інших учасників справи в ознайомленні з указаним клопотанням та наданні обґрунтованої позиції стали підставою для оголошення перерви в судовому засіданні 25.09.2024 до 30.09.2024.

27.09.2024 за вх.№12317 представник позивача через підсистему "Електронний суд" подав додаткові пояснення щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без руху.

Вмотивовуючи своє заперечення, представник позивача вказує, що погоджується із висновками, які були зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №906/1026/22, що ціну позову та судовий збір слід визначати з вартості предмету іпотеки, визначеному в договорі іпотеки. Водночас, не погоджується із висновками про експертну грошову оцінку, поданих відповідачем.

Заявлене представником відповідача клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Заявлені позовні вимоги носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір".

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підп.1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За змістом п.2 ч.1 ст.163 цього Кодексу ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Частиною 2 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

За нормативними приписами ч.2 ст.163 Господарського процесуального кодексу України наявність таких підстав не є підставою для залишення позову без руху, а потребує попереднього визначення ціни позову судом з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Отже, остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову , а отже, й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів. Такі обставини є предметом доказування.

Викладене узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.05.2022 у справі № 910/19980/20.

Зокрема, Верховний Суд, посилаючись на постанову Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 918/188/21, дійшов висновку, що якщо на момент пред`явлення позову встановити точну дійсну ціну позову неможливо, і суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, не має права зобов`язувати позивача доплачувати суму судового збору та постановляти ухвалу про залишення позову без руху відповідно до частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, а має встановити ціну позову при розгляді справи та здійснити розгляд справи по суті, і відповідно до статті 129 цього Кодексу розподілити судові витрати за результатами такого розгляду, зокрема, стягнувши недоплачений судовий збір.

За ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху..

Керуючись ч.2 ст.198, ч.2 ст.163, ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху (вх. №12245/24 від 25.09.2024).

2. Вирішити питання щодо остаточної ціни позову з наступним стягненням недоплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, та розподілити судові витрати за результатами такого розгляду відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено: 08.10.2024

Суддя Шніт А.В.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну пошту (через електронний кабінет)

3 - відповідачу РНОКПП НОМЕР_1 (рек.)

4 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) (рек.) та представнику ОСОБА_2 (через електронний кабінет)

5 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) (рек.) та представнику ОСОБА_2 (через електронний кабінет)

6 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) (рек.)