ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1514/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Федорко О.О., оредер серії АЕ №1240786 від 15.11.2023 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: Гладишева С.Д., ордер серії АМ №1072839 від 12.12.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГОРИЗОНТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР"

про стягнення 2431316,22 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГОРИЗОНТ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" про стягнення 2431316,22 грн, з яких 1868700,24 грн компенсації додаткових витрат, понесених експедитором під час виконання договору транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022, 501311,18 грн пені, 32947,77 грн 3% річних та 28357,03 грн інфляційних втрат. Також позивач просив зазначити в судовому рішенні про обов`язок органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, проводити нарахування пені на суму простроченого боргу з 18.11.2023 до моменту виконання рішення у цій справі у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.12.2023.

15.12.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 12.12.2023, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 140000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (т.3, а.с.135-161), а також клопотання про витребування доказів для огляду в порядку ст.91 ГПК України від 12.12.2023 (т.3, а.с.162).

Окрім того, від представника відповідача надійшла заява (відповіді на питання позивача, надані в порядку ст.90 ГПК України) від 12.12.2023 (т.3, а.с.164-173).

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів для огляду від 12.12.2023 та оголошено перерву в підготовчому засіданні в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 22.01.2024.

Після оголошеної перерви до суду від представників сторін надійшли такі процесуальні документи:

22.12.2023 - клопотання представника позивача від 22.12.2023 про долучення до матеріалів справи копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №912/909/23 (т.3, а.с.182-195);

28.12.2023 - відповідь позивача на відзив від 21.12.2023 (з додатками), у якій останній просив під час ухвалення рішення врахувати викладені у ній обґрунтування, долучити до матеріалів справи документи, які додаються до цієї відповіді, задовольнити позовні вимоги та відмовити відповідачу у компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу (т.3, а.с.196-249; т.2, а.с.1-53);

28.12.2023 - заява представника позивача від 18.12.2023 про долучення оригіналу відповіді філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ГІОЦ-46/1047 від 27.10.2023 з додатком (т.4, а.с.54-165);

01.01.2024 - клопотання представника відповідача про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив від 30.12.2023 (т.4, а.с.166-172);

17.01.2024 - заперечення відповідача на відповідь на відзив від 12.01.2024 (т.4, а.с.177-199).

22.01.2024 - письмові пояснення представника відповідача від 21.01.2024 (т.4, а.с.211-216), клопотання представника відповідача про долучення доказів від 21.01.2024 (т.4, а.с.200-210) та про витребування доказів від 19.01.2024 (т.4, а.с.217-226);

22.01.2024 - клопотання представника позивача від 22.01.2024, у якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, оскільки частина з них подана з позовною заявою або відповіддю на відзив, інші не стосуються предмета спору, а дане клопотання є зловживанням процесуальними правами, яке направлене на затягування судового розгляду (т.4, а.с.228-233).

Протокольною ухвалою від 22.01.2024 задоволено клопотання відповідача про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив від 30.12.2023 та оголошено перерву в підготовчому засіданні в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 29.01.2024.

25.01.2024 до суду від представника відповідача надійшли пояснення від 25.01.2024 (т.4, а.с.237-243).

У підготовчому засіданні 29.01.2024 оголошено перерву до 21.02.2024.

02.02.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про долучення відповіді філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ГІОЦ-46/1265 від 21.12.2023 з додатками та копії запиту вих.№1362 від 19.12.2023 з додатками (т.5, а.с.1-62).

16.02.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли пояснення (додаткові) від 15.02.2024 (т.5, а.с.63-69).

Ухвалою суду від 21.02.2024 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від 19.01.2024 частково, витребувано у АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" інформацію та документи, зазначені у п.1 резолютивної частини цієї ухвали, продовжено строк підготовчого провадження у справі на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 18.03.2024.

14.03.2024 на адресу суду на виконання вимог ухвали від 21.02.2024 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява від 14.03.2024 №НЮК16-1/2024 з додатками (т.5, а.с.78-96).

Ухвалою суду від 18.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1514/23 до судового розгляду по суті, призначено судове засідання на 24.04.2024.

У судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви з 24.04.2024 до 29.05.2024, з 29.05.2024 до 10.07.2024, з 10.07.2024 до 18.07.2024, згідно з ч.2 ст.216 ГПК України.

23.04.2024 та 24.04.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання від 23.04.2024 про долучення копії постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2024 у справі №912/909/23 (т.5, а.с.100-111), а також пояснення (додаткові) від 24.04.2024 (т.5, а.с.113-128).

30.04.2024 та 25.06.2024 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення від 25.04.2024 (т.5, а.с.132-148, 150-161) та письмові пояснення від 25.06.2024 (т.5, а.с.169-176).

У зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Житомирської області, судове засідання у справі №906/1514/23 18.07.2024 не відбулося. Ухвалою суду від 19.07.2024 було продовжено строк розгляду справи по суті у справі на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та призначено розгляд справи на 25.09.2024.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав заявлені вимоги за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі, також у судовому засіданні 25.09.2024 зазначив, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, попередньо визначена сума яких зазначена у позовній заяві, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених ним у заявах по суті спору та письмових поясненнях у справі, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Окрім того, у судовому засіданні 29.05.2024 представником відповідача було заявлено про стягнення з позивача судових витрат, докази понесення яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

25.09.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач під час виконання зобов`язань за договором транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022 порушив встановлені додатковими угодами №4 від 17.04.2023 та №5 від 17.04.2023 до цього договору терміни навантажувально-розвантажувальних операцій, а саме не більше 48 годин; окрім того, замовив до перевезення 52 вагони, а згодом після їх прибуття на станцію призначення відмовився від частини з них, внаслідок чого позивач поніс додаткові витрати в інтересах клієнта в цілях виконання договору, які просить стягнути з відповідача разом із нарахованими сумами пені, 3% річних та інфляційних втрат (т.1, а.с.1-37).

Згідно з відзивом на позовну заяву від 12.12.2023 (т.3, а.с.135-152), відповідач не погодився з наведеними позивачем обставинами та аргументами у повному обсязі, посилаючись на те, що договір транспортного експедирування з ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» було укладено саме з метою отримання повного комплекту транспортно-експедиторських послуг, а останнє мало надати їх належним чином відповідно до закону, договору та вимог, що звичайно ставляться до договорів даного виду. ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» не вступало та не повинно було вступати у будь-які господарські правовідносини з третіми особами - учасниками транспортно-експедиторської діяльності для виконання умов вказаного договору, оскільки, укладаючи договір та визначаючи маршрут слідування вантажу, мало правомірні очікування, що експедитор організує перевезення належно, оптимально та з найменшими матеріальними затратами. Відповідач не є користувачем залучених до перевезення вагонів, а є виключно замовником комплексу послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажу та супроводом такого перевезення залізничним транспортом. Відповідач відмітив, що своєчасна та оперативна комунікація з АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ, заведення та контроль за погодженням замовлень в АС «Месплан», а також оптимізація руху матеріальних потоків є обов`язком експедитора (позивача). Відсутність погоджених заявок в АС «Месплан» є самостійною підставою для відмови залізницею у прийнятті вагонів до навантаження. ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» доступу до АС «Месплан» не має.

Також відповідач вказав на те, що сума договору складається з наданих позивачем послуг, а саме: основних послуг (п.3.4 договору) та додаткових послуг (додаткових витрат), які могли бути здійснені лише за письмовою заявою клієнта на підставі цього договору (п.1.2 договору). Відповідач вказав, що договором погоджено, що у разі зміни економічних умов, тарифної політики залізниць та фактично наданих як основних, так і додаткових послуг розмір вартості послуг відповідно може змінюватися. При цьому такі зміни застосовуються лише до майбутніх перевезень і не можуть змінювати вже узгоджених сторонами ставок по додатковим угодам, які виконуються (п.3.6 договору). Отже, на думку відповідача, будь-які інші витрати експедитора можуть кваліфікуватися виключно, як його збитки з відповідними наслідками щодо обов`язку доведення складу господарського правопорушення. Окрім того, відповідач звернув увагу, що погодженого сторонами попереднього розрахунку вартості робіт (п.3.4 договору) із зазначенням вартості кожної складової послуги та окремо винагороди експедитора до матеріалів справи долучено не було, тобто фактичного розміру кожної окремої складової погодженої тарифної ставки, що слугувала б достовірним доказом досягнення згоди сторонами щодо саме такої суми кожної її складової, позивачем не надано.

Також відсутні будь-які докази того, що вагони простоювали на станції Козятин-1 та Попільня в очікуванні подачі під навантаження саме відповідачу та з його вини, а не з вини експедитора або будь-яких третіх осіб. У разі будь-якої затримки вагонів з вини відповідача позивач повинен був негайно інформувати клієнта про це та викликати для складання відповідного акта із залученням представника АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», однак повідомлення про будь-які затримки у навантаженні вагонів або ж про неможливість виконання договору експедитором ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» не отримувало, зазначені акти відсутні; експедитор зобов`язаний діяти в інтересах клієнта, а не у своїх власних або інтересах третіх осіб.

Відповідач вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню принцип «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), єдиною метою звернення позивача до суду є бажання неправомірного збагачення за рахунок ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» та покриття за рахунок останнього власної недбалості у відносинах з контрагентами. Щодо переадресації вагонів у відзиві зазначено, що позивач як суб`єкт господарювання, який здійснює свою діяльність у сфері транспортних перевезень мав би достовірно знати про зрив російською федерацією зернової угоди та вплив блокади руху морських суден на ситуацію з перевезенням аграрної продукції (інформація загальновідома) та, проявивши добросовісність і розумну обачність, до моменту погодження заявок у АО «Месплан», не наражати себе на невиправдані збитки та не наганяти вагонів, завантаження яких є неможливим, натомість продовжив підвіз порожніх вагонів до проміжної станції, в подальшому перекладаючи відповідальність на відповідача.

Позивач не погодився із запереченнями відповідача, у відповіді на відзив від 21.12.2023 (т.3, а.с.196-226) просив відхилити їх за необґрунтованістю. По-перше, як стверджує позивач, навантаження вантажу, що на станції Попільня, що на станції Козятин 1 здійснювалося на під`їзних коліях, які належать на праві власності відповідачу, без згоди власника під`їзної колії жодні вагони не могли бути подані на завантаження, більше того між відповідачем та АТ «Укрзалізниця» укладені договори про експлуатацію під`їзних колій, тому твердження відповідача про відсутність договірних зобов`язань з перевізником не відповідає дійсності. По-друге, до обов`язків експедитора не відноситься навантаження та/або вивантаження вантажу з вагонів, договором передбачено, що такі послуги відносяться до додаткових і можуть погоджуватися окремо (у даному випадку такі послуги не надавались); операції навантаження/розвантаження вантажу виконуються відповідачем або третіми особами, які залучаються саме відповідачем, а не позивачем, якщо інше не погоджено додатково сторонами (у даному випадку такого погодження не було). По-третє, рух вагонів по під`їзній колії здійснюється не локомотивом АТ «Укрзалізниця», а локомотивом власника колії - відповідача, тобто від швидкості прийняття вагонів локомотивом відповідача напряму залежала швидкість навантажувальних операцій. Окрім того, твердження відповідача щодо попереднього розрахунку вартості робіт є перекручуванням положень договору. Оскільки погоджена ставка містить таку складову, як «винагорода експедитора», яка є комерційною таємницею позивача, останній має право не надавати відповідачу попередній розрахунок ставки.

Також позивач зазначив, що поняття «додаткові послуги» та «додаткові витрати» не є ідентичними, як вважає відповідач, у даному випадку додаткові послуги експедитором не надавались і не є предметом спору. Додаткові витрати експедитора, понесені у зв`язку з порушенням клієнтом строків навантажувальних операцій, є автоматично погодженими клієнтом, оскільки в момент укладання додаткових угод №4, №5 клієнт усвідомлював, що у випадку, якщо навантажувальні операції будуть тривати більше 48 годин, у нього автоматично виникає обов`язок компенсувати експедитору добову ставку користування кожним рухомим складом за ставкою 1000,02 грн. Для експедиції вантажу відповідача позивач використовував вагони, які належать третім особам. Експедитор орендував такі вагони у третіх осіб за ставкою від 1000,02 грн до 1500,00 грн за один вагон на добу, відповідно, кожна доба простою вагону вартувала експедитору від 1000,02 грн до 1500,00 грн, і це тільки вартість оренди вагону, не кажучи про упущену вигоду, яку експедитор поніс у зв`язку з тим, що через простій вагонів не міг їх використовувати в інших господарських операціях для отримання прибутку. Ставка за транспортно-експедиційні послуги (п.1.9 додаткових угод №4 , №5 від 17.04.2023) охоплює лише вартість користування рухомим складом протягом певної кількості днів, при цьому операції по навантаженню не повинні перевищувати 48 годин, операції по розвантаженню не повинні перевищувати 48 годин, все що перевищує вказаний термін є додатковими витратами, які не охоплюються погодженою сторонами договору вартістю послуг експедиції та мають бути компенсовані за погодженою сторонами ставкою - 1000,02 грн з ПДВ на добу за кожен вагон. Відтак позивач вважає, що оскільки договором встановлено обов`язок саме компенсувати (відшкодувати) понесені експедитором додаткові витрати, то такий обов`язок не можна кваліфікувати як штрафну санкцію чи збитки.

Окрім того, позивач наголосив, що власник під`їзної колії - відповідач як учасник процесу вантажних операцій має такий же доступ до електронних систем перевізника АТ «Укрзалізниця» (АС «Месплан», АС «Клієнт»), як і експедитор та в змозі переглядати, коригувати, підтверджувати або відхиляти відповідні документи, у тому числі відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, пам`ятки про подачу/забирання вагонів форми ГУ-45 та акти загальної форми ГУ-23. Саме на клієнтові лежить обов`язок перевіряти, зокрема через АС «Месплан», можливість отримання вантажу вантажоодержувачем. Більше того, договором передбачено, що клієнт наданням заявки гарантує, що у вказаний строк надання транспортно-експедиторських послуг підприємство відвантаження при навантаженні та підприємство-одержувач при вивантаженні мають технічну змогу навантажити/вивантажити рухомий склад. Крім того, у додаткових угодах до договору зафіксовано, що клієнт несе в повному обсязі відповідальність за дії чи бездіяльність вантажоодержувача, як за свої власні. Відповідальність за процес погодження заявок (замовлень) покладається саме на клієнта (відповідача), експедитор зі своєї сторони лише первинно формує заявки (замовлення) на перевезення та передає їх для подальшого погодження клієнту. Також позивач повідомив, що акти загальної форми про засвідчення обставин затримки вагонів стосовно усіх затриманих вагонів складались уповноваженими працівниками залізниці за участю експедитора та власника під`їзних колій як по станції Козятин 1, так і по станції Попільня. Позивач зауважив, що 35 з 37 вагонів (окрім вагонів №95845970 та №95998969) почали свій рух на станцію навантаження до 26.04.2023, тобто до зупинення зернового коридору, 22 з 37 вагонів прибули на станцію Козятин 1 до 26.04.2023, 11 з 37 вагонів прибули 26.04.2023, і лише 1 вагон прибув 29.04.2023, 3 вагони прибули 30.04.2023 до станції Козятин 1, що виключає недобросовісність у діях експедитора.

У запереченні на відповідь на відзив від 12.01.2024 (т.4, а.с.177-194) та письмових поясненнях від 25.01.2024 (т.4, а.с.237-240) відповідач вказав, що перекладання експедитором власних обов`язків на клієнта є неприпустимим, недобросовісним та таким, що суперечить нормам Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» та договору; до виставочної ділянки під`їзної колії вагони подаються локомотивом залізниці, а не користувача колії, у випадку затримки у здаванні вагонів на виставочній ділянці колії експедитор зобов`язаний був негайно проінформувати про це клієнта, чого зроблено не було. Відповідач стверджує, що лише з відомостей форми ГУ-46 та пам`яток про подавання та забирання вагонів можна зробити висновок щодо порушень саме у навантажувально-розвантажувальних операціях; не можна відносити на рахунок клієнта витрати, які були зроблені без його відома та не у його інтересах. Окрім того, відповідач звернув увагу, що долучені позивачем копії актів загальної форми АРМ ПЗ не відповідають затвердженій формі (додаток 6 форми ГУ 23 Правил користування вагонами і контейнерами), не містять дати їх складання, номера накладної, ПІБ осіб, у присутності яких такий акт був складений, та підпису осіб, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, отже їх не можна вважати належними та допустимими доказами; всі відомості плати за користування вагонами підписані виключно ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ».

На думку відповідача, вказівка на наявність у договорі комерційної таємниці в частині розміру вартості послуг експедитора взагалі є неправомірною (враховуючи, що саме позивач включив пункт щодо попереднього розрахунку до договору), оскільки клієнт має розуміти складову ціни, обов`язок щодо оплати якої покладається на нього. Відповідач стверджує, що додаткові станційні збори, які недобросовісно та незаконно намагається стягнути позивач, вже включені до погодженої ставки, розмір якої і був визначений при проведенні аукціону (і на яку позивач постійно посилається, не хоче розкривати «комерційну таємницю» цієї ставки); серед додаткових послуг (додаткових витрат) немає додаткових станційних зборів (які вже включені в основну ставку) та витрат за недотримання навантажувально-розвантажувальних операцій, а отже у даному випадку вказані суми можуть бути віднесені виключно до збитків кредитора.

Також у поясненнях від 19.01.2024 відповідач відмітив, що саме позивач значиться в усіх супровідних та розрахункових документах (відомостях, актах тощо) та, відповідно, лише він мав змогу організувати та проконтролювати належність виконання перевезень та оптимізувати всі затрати, в іншому ж випадку зобов`язаний був негайно повідомити про наявність будь-яких затримок та перешкод у виконанні покладених на нього зобов`язань та пов`язаних із цим супутніх ризиків, у тому числі фінансового характеру (т.4, а.с.211-213).

У поясненнях (додаткових) від 24.04.2024 відповідач вказав на те, що засновником (учасником) ТОВ "ТЕП" "ГОРИЗОНТ" є фізична особа Єрмолаєв Вадим, громадянин Республіки Кіпр, стосовно якого рішенням РНБОУ від 23.12.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеним в дію Указом Президента України від 23.12.2023 №850/2023, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Тобто в межах вирішення даного спору виникла ситуація, коли позивач - юридична особа, яка належить особі, на яку накладені санкційні обмеження, посилається на порушення норм цивільного законодавства та просить застосувати до відповідача передбачений державою примус за порушення норм цивільного законодавства (обумовлений несвоєчасним виконанням зобов`язання). Дія "санкційного мораторію" передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб - кредиторів (стягувачів) зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк його дії останнє не може реалізуватися шляхом виконання. З огляду на все вищевикладене та наявність санкційного мораторію щодо особи позивача, що включає обмеження ним права вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т.5, а.с.113-115).

Позивач у своїх письмових поясненнях від 25.04.2024 та від 25.06.2024 зазначив, що факт застосування санкцій до фізичної особи не впливає на вирішення цієї справи, а посилання відповідача на це як на підставу для відмови в позові є необґрунтованим і незаконним. Ні рішенням РНБОУ, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом України не передбачена можливість застосування відповідних персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо фізичних або юридичних осіб, які тим чи іншим чином пов`язані з фізичними чи юридичними особами, включеними до відповідних санкційних списків, затверджених рішенням РНБОУ. За своїм характером спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи є персональними, тобто такими, застосування яких має ґрунтуватися на індивідуальній відповідності вчинених конкретним суб`єктом дій тим заходам, які застосовуються саме щодо нього. Отже позивач стверджує, що застосовані стосовно ОСОБА_1 персональні санкції не мають жодного відношення до ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», в якому він є засновником; безпосередньо позивача до санкційного списку не включено, позивач є самостійним суб`єктом господарювання, який несе відповідальність виключно за своїми зобов`язаннями та не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників та/або за будь-які індивідуальні санкції чи обмеження, накладені на таких учасників. На думку позивача, відмова у задоволені позовних вимог лише з причини включення засновника позивача до санкційного списку неправомірно позбавить ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» доступу до правосуддя (права на судовий захист). Також позивач вказав, що ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» не підпадають під ознаки осіб, пов`язаних з державою-агресором, на яких поширюється дія санкційного мораторію, накладеного постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» від 03.03.2022 №187. Разом із тим навіть дія такого санкційного мораторію не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а є лише підставою для призупинення виконання судового рішення (т.5, а.с.132-145, 169-173).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ТЕП «ГОРИЗОНТ" як експедитором (далі - експедитор, виконавець, позивач) та ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" як клієнтом (далі - клієнт, замовник, відповідач) укладено договір транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022 (далі - договір) (т.1, а.с.50-53). Даний договір підписано в сервісі «Вчасно» електронними підписами сторін 21.10.2022 (т.1, а.с.53 на звороті).

Згідно з п.1.1 договору, за цим договором на підставі заявки клієнта експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати та забезпечити надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом (надалі - послуги).

За письмовою заявою клієнта на підставі цього договору експедитор, за рахунок коштів клієнта може надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу, перевірка кількості та стану вантажу, зважування вантажів, визначення якості товару (за результатами досліджень спеціалізованих лабораторій), відбір зразків товару; сплата мита, зборів та витрат, покладених на клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних документів (п.1.2 договору).

Вид перевезення, найменування та кількість вантажу, пункти відправлення та призначення вказуються клієнтом у заявках на перевезення та/або встановлюються у додаткових угодах до даного договору, що є його невід`ємною частиною (п.1.4 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, експедитор зобов`язаний, зокрема: укладати від свого імені в інтересах клієнта погоджені клієнтом цивільно-правові угоди (перевезення, доручення підряду, зберігання тощо) (пп.2.1.1); за необхідності залучати для належного виконання договірних зобов`язань треті сторони, проводити розрахунки з ними у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом цього договору (пп.2.1.2); забезпечувати своєчасне замовлення та організацію подачі рухомого складу (залізничних вагонів) для здійснення завантаження (вивантаження) належного клієнту вантажу з метою його перевезення в строки та маршрутом, обраним клієнтом згідно з попередньо погодженою з ним заявкою, у якій міститься інструкція по заповненню залізничної накладної та додаткової угоди з умовами перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору (пп.2.1.5); здійснювати за рахунок коштів клієнта сплату станційних зборів, залізничних тарифів, митних платежів, лабораторних досліджень вантажу, оплату за надання ветеринарних, санітарних, карантинних, екологічних, радіологічних сертифікатів, сертифікатів якості, відомостей та документів, необхідних для здійснення митного контролю, сплачувати рахунки, надані спеціалізованими підприємствами (державна хлібна інспекція та ін.), послуги митного брокера, ПРВК ТПП та іншого (пп.2.1.8); негайно інформувати клієнта про всі обставини, що перешкоджають виконанню експедитором обов`язків, встановлених договором (пп.2.1.12).

Відповідно до п.2.2 договору, клієнт зобов`язаний, зокрема: видавати експедитору заявки на перевезення, у випадку необхідності - доручення. Заявки на відправлення вантажів повинні бути видані експедиторові не менш ніж за 5 робочих днів до запланованої дати завантаження (вивантаження). Заявки на перевезення, які не мають усіх необхідних реквізитів, що забезпечують підготовку приймання вантажу, оформлення перевізних документів, вважаються не отриманими експедитором, про що останній протягом одного робочого дня інформує клієнта. Наданням заявки клієнт гарантує, що у вказаний строк надання транспортно - експедиторських послуг підприємство відвантаження при навантаженні та підприємство одержувач при вивантаженні мають технічну змогу навантажити/вивантажити рухомий склад, у тому числі підтвердити у електронній системі Месплан плани та заявки на відвантаження (пп.2.2.1); відшкодувати експедиторові витрати, пов`язані з наданням послуг, що є предметом цього договору, та оплатити йому винагороду. До початку завантаження забезпечити оплату вартості послуг елеваторів, ХПП, КХП та інших підприємств по завантаженню та зберіганню вантажу згідно наданих рахунків (пп.2.2.5); протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури відшкодувати погоджені з клієнтом та здійснені в його інтересах додаткові витрати експедитора, що виникли у останнього при виконанні цього договору (пп.2.2.6); відшкодувати експедиторові витрати, пов`язані зі сплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів, або невиконання планів перевезень Укрзалізниці з провини клієнта (пп.2.2.7); підписати акт наданих послуг, або у разі незгоди клієнта з актом, він зобов`язаний надіслати/надати експедиторові протягом одного робочого дня з моменту отримання акту, лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання (пп.2.2.8).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за надання послуг експедитор виставляє клієнтові рахунок згідно погоджених ставок, що висвітлюються у додаткових угодах, що є невід`ємними частинами договору.

Згідно з п.3.2 договору, оплата проводиться клієнтом наступним чином: 100% передоплати договірної ціни згідно виставленого експедитором рахунку протягом 3 (трьох) банківських днів, починаючи з дня отримання клієнтом рахунку, якщо інше не передбачено додатковими угодами, що є невід`ємними частинами договору.

Загальна договірна сума за договором не є фіксованою, її розмір визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг і встановлюється у відповідних додаткових угодах до цього договору (п.3.3 договору).

Розмір договірної ціни (погодженої ставки) включає в себе: винагороду експедитора, залізничний тариф, вартість виготовлення та встановлення ЗПП, додаткові станційні збори, СЕС, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, відповідних сертифікатів ДХІ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК та іншого. Розмір вартості зазначених робіт та послуг визначається на підставі попереднього розрахунку (п.3.4 договору).

За змістом п.3.6 договору, у разі зміни економічних умов, тарифної політики залізниць та фактично наданих як основних, так і додаткових послуг, розмір вартості послуг відповідно може змінюватися. При цьому такі зміни застосовуються лише до майбутніх перевезень і не можуть змінювати вже узгоджених сторонами ставок по додатковим угодам, які виконуються.

Відповідно до п.3.7 договору, клієнт зобов`язаний відшкодувати узгоджені з ним та здійснені на його користь додаткові витрати експедитора, які виникли у останнього при виконанні договору. Підтвердженням додаткових витрат експедитора є належно завірені копії документів (рахунки, накладні та ін.), надані третіми особами (суб`єктами господарювання), що були залучені до виконання договору або органами влади. Відшкодування клієнтом документально підтверджених додаткових витрат експедитора здійснюється на підставі наданого останнім рахунку протягом 3-х (трьох банківських днів з дня виставлення рахунку).

Згідно з п.4.2 договору, у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів за надані експедитором послуги, клієнт виплачує експедиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

За умовами п.4.4 договору, надання послуг транспортної експедиції по обсягу, строкам, якості й умовам обслуговування повинне відповідати умовам даного договору.

У випадку залучення третіх осіб до виконання своїх зобов`язань за цим договором, експедитор несе в повному обсязі відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань притягнутих ним третіх осіб, як за свої власні (п.4.5 договору).

Клієнт відповідає за правильність та вірогідність інформації, повідомленої ним експедиторові й необхідної йому для виконання транспортно-експедиційного обслуговування вантажів (п.4.6 договору).

У п.4.13 договору погоджено, що нарахування та сплата штрафних санкцій здійснюється за весь час порушення зобов`язань.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023. Якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів, що залишились до закінчення терміну дії цього договору, жодна із сторін не виявить бажання розірвати договір або змінити його умови, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п.п.7.1, 7.3 договору).

Як повідомлено сторонами, 14.04.2023 ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» здобуло перемогу у тендері «Транспортно-експедиційні послуги на перевезення вантажу кукурудзи 3-го - 7000 тон (відвантаження до 05.05.2023)», який проводився ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» (т.2, а.с.116).

Заявкою на відвантаження вих.№1704-01 від 17.04.2023 відповідач просив позивача прийняти до перевезення 3710 т вантажу зерна кукурудзи зі станції Попільня до станції Ксенієво експ. Одеської залізниці у період з 17.04.2023 по 04.05.2023 (т.1, а.с.54).

На виконання умов вказаної заявки №1704-01 від 17.04.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №4 від 17.04.2023 (підписано в сервісі «Вчасно» 18.04.2023) (далі - додаткова угода №4), відповідно до п.1 якої сторони домовилися, що експедитор самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги клієнту з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах: вантаж - зерно кукурудзи кількістю 3710 т, не менше 53-х вагонів, тип рухомого складу - хопер-зерновоз, зі станції Попільня до станції Ксенієво експ., відправник і платник тарифу - ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», вантажоодержувач - ТОВ «ІЗТ» для VITERRA B.V., ставка 623,52 грн без ПДВ/1т (т.1, а.с.55).

Згідно з п.2 додаткової угоди №4, клієнт вживає заходів, щодо дотримання термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, у тому числі й залученими третіми сторонами (заявленими місцями навантаження та вивантаження та іншими). У разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій (пільгового періоду) клієнт компенсує експедитору добову ставку користування кожним рухомим складом, складовою якої є збитки експедитора та втрачена вигода за ставкою 1000,02 грн з урахуванням ПДВ. Кожна неповна доба прирівнюється до повної. Сторони погодили що: пільговим періодом навантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію навантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення; пільговим періодом вивантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію вивантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення - при організації перевезення в межах України та починається з моменту перетину кордону України у напрямку вивантаження та зворотного перетину кордону України - при організації експортних перевезень.

У разі затримки (простою) вагонів в очікуванні навантаження/вивантаження на коліях загального користування при навантажувально-розвантажувальних операціях та на підходах до станції навантаження/вивантаження клієнт компенсує понесені експедитором додаткові витрати, відповідно до вимог п.5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послугами. Підтвердженням додаткових витрат є належно оформлена станцією відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 (п.3 додаткової угоди №4).

Позивач стверджує, що на виконання вимог додаткової угоди №4 від 17.04.2023 надав відповідачу послуги на загальну суму 3533706,47 грн, що включають: транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом ст.Попільня-ст.Ксенієво (експорт) (зг.ДУ 4 п.1.9), понаднормове користування вагонами (зг.ДУ №4 п.2), компенсація додаткових станційних зборів (зг.ДУ №4 п.3), в результаті чого склав акт надання послуг №90501 від 09.05.2023 та виставив рахунок на оплату №90501 від 09.05.2023 (т.1, а.с.56-58).

Відповідач відмовився від підписання акта надання послуг №90501 від 09.05.2023 з посиланням на те, що позивачем не було додано комплекту документів згідно ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»; події передачі вантажу вантажоотримувачу не відбулось, а отже дані послуги не виконано; послуги «понаднормове користування вагонами» не є послугами в розумінні тлумачення договору та вимог законодавства, що може бути нараховано як штрафні санкції (п.2.2.7 договору), тобто це є витратами експедитора при здійсненні транспортно-експедиторських послуг, а не самими послугами; послуга «компенсація додаткових станційних зборів» також не є послугою, адже всі додаткові станційні збори включені в погоджену ставку і не мають бути компенсовані клієнтом додатково. При цьому відповідач не відмовився від сплати дійсно наданих послуг та додаткових витрат експедитора, погоджених клієнтом (т.1, а.с.62-63).

18.05.2023 до електронного кабінету відповідача у сервісі «Вчасно» позивач надіслав претензію вих.№1033 від 18.05.2023 про погашення заборгованості за договором протягом 7 (семи) календарних днів з дня її отримання у розмірі 3533706,47 грн (т.1, а.с.73-76).

У відповіді на вищевказану претензію від 26.05.2023 відповідач повідомив про задоволення вимог позивача лише в частині оплати за транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом ст. Попільня-ст. Ксенієво (експорт) у розмірі 2723310,89 грн з ПДВ, при цьому вимоги щодо нарахування компенсації за понаднормове користування вагонами та додаткових станційних зборів відмовився сплачувати за їх безпідставністю та неправомірністю (т.1, а.с.77-79).

На підтвердження того, що відповідач під час виконання навантажувальних операцій не дотримався 48-годинного терміну, встановленого додатковою угодою №4 від 17.04.2023, позивач надав копії відповіді філії «Інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ГІОЦ-46/1047 від 27.10.2023 про надання інформації щодо дислокації вагонів (т.4, а.с.55-164), залізничних накладних на пусті вагони (т.1, а.с.80-185) та залізничних накладних на завантажені вагони разом із відомостями вагонів (т.1, а.а.186-198). Інформацію з даних документів позивач узагальнив у Таблиці-розрахунок додаткових витрат згідно акту №90501 від 09.05.2023 (т.1, а.с.48).

Заявкою на відвантаження вих.№1704-02 від 17.04.2023 відповідач просив позивача прийняти до перевезення 3640 т вантажу зерна кукурудзи зі станції Козятин 1 до станції Ксенієво експ. Одеської залізниці у період з 17.04.2023 по 04.05.2023 (т.2, а.с.87).

На виконання вказаної заявки вих.№1704-02 від 17.04.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №5 від 17.04.2023 (підписано в сервісі «Вчасно» 18.04.2023) (далі - додаткова угода №5), відповідно до п.1 якої сторони домовилися, що експедитор самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги клієнту з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах: вантаж - зерно кукурудзи кількістю 3640 т, не менше 52-х вагонів, тип рухомого складу - хопер-зерновоз, зі станції Козятин 1 до станції Ксенієво експ., відправник і платник тарифу - ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», вантажоодержувач - ТОВ «ІЗТ» для VITERRA B.V., ставка 615,65 грн без ПДВ/1т (т.2, а.с.88).

Згідно з п.2 додаткової угоди №5, клієнт вживає заходів, щодо дотримання термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, у тому числі й залученими третіми сторонами (заявленими місцями навантаження та вивантаження та іншими). У разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій (пільгового періоду) клієнт компенсує експедитору добову ставку користування кожним рухомим складом, складовою якої є збитки експедитора та втрачена вигода за ставкою 1000,02 грн з урахуванням ПДВ. Кожна неповна доба прирівнюється до повної. Сторони погодили що: пільговим періодом навантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію навантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення; пільговим періодом вивантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію вивантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення - при організації перевезення в межах України та починається з моменту перетину кордону України у напрямку вивантаження та зворотного перетину кордону України - при організації експортних перевезень.

У разі затримки (простою) вагонів в очікуванні навантаження/вивантаження на коліях загального користування при навантажувально-розвантажувальних операціях та на підходах до станції навантаження/вивантаження клієнт компенсує понесені експедитором додаткові витрати, відповідно до вимог п.5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послугами. Підтвердженням додаткових витрат є належно оформлена станцією відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 (п.3 додаткової угоди №5).

28.04.2023 на адресу електронної пошти позивач отримав прохання відповідача (з електронної пошти: ) переадресувати 38 вагонів, що знаходяться по станції Козятин 1 у зв`язку з тим, що клієнт не мав можливості отримати підтвердження від порту (одержувача вантажу) на відвантаження вагонів та для мінімізації затрат обох сторін. Також даним листом було гарантовано компенсацію нарахувань зі сторони клієнта та підписання відповідного договірного документа (т.2, а.с.89).

З огляду на дане звернення 29.04.2023 позивачем було видано ряд наказів про переадресацію вагонів №7380, №7381, №7382, №7383, №7384 (т.2, а.с.90-92), складено акт надання послуг №300411 від 30.04.2023, зі змісту якого слідує, що експедитор надав такі послуги: компенсацію залізничного порожнього тарифу, компенсацію користування вагонами, компенсацію додаткових станційних зборів, на загальну суму 996183,90 грн та виставлено рахунок на їх оплату №300411 від 30.04.2023 (т.2, а.с.93-95).

У якості доказів вартості перевезення порожніх вагонів на станцію Козятин 1 та доказів прибуття вагонів на станцію Козятин 1 позивач надав до справи копії залізничних накладних (т.2, а.с.117-202). Дата переадресації вагонів зазначена у відповіді філії «Інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ГІОЦ-46/1047 від 27.10.2023 (т.4, а.с.55-164) та залізничних накладних (т.2, а.с.203-235). На підтвердження сплати АТ «Укрзалізниця» зборів за роботи (послуги), пов`язані з переадресацією вагонів, та збору за затримку на станції призначення чи на підходах до неї позивачем долучено копії накопичувальних карт №29040417 від 29.04.2023, №01050427 від 01.05.2023, №07050448 від 07.05.2023 (т.2, а.с.99-102, т.3, а.с.52-53).

Відповідач відмовився від підписання акта надання послуг №300411 від 30.04.2023 з тих підстав, що позивач не надав підтверджуючих офіційних документів, які враховувалися при розрахунку розмірів компенсацій залізничного порожнього тарифу, компенсацій користування вагонами, компенсацій додаткових станційних зборів (т.2, а.с.96).

Так, 10.05.2023 позивач направив відповідачу на поштову адресу претензію вих.№1008 від 10.05.2023 (з документами на підтвердження збитків експедитора) про погашення заборгованості за договором протягом 7 (семи) календарних днів з дня її отримання у розмірі 777141,96 грн (т.2, а.с.103-106).

У відповіді на вищевказану претензію від 26.05.2023 відповідач відхилив вимогу про сплату у повному обсязі з огляду на, зокрема, помилки в оформленні документації, розбіжності в розрахунках; ненадання експедитором графіку електронних заявок на 21 вагон, незважаючи на що останній продовжив керувати пусті вагони до станції навантаження по заявленому маршруту, подавши графік перевезення тільки на 31 вагон; а також те, що «порожній тариф» включений до складу ставки і не підлягає оплаті додатково, крім того, клієнт не погоджував такі додаткові послуги (т.2, а.с.107-111).

У позовній заяві позивач погодився, що порожній тариф включено до ставки відповідно до п.3.4 договору, однак вказав, що відповідач не сплачував такої ставки за 37 вагонів, які було переадресовано. За перевезення порожніх вагонів та їх переадресацію експедитор повинен був сплатити перевізнику АТ «Укрзалізниця» кошти, а сплачені АТ «Укрзалізниця» кошти за перевезення порожніх вагонів на станцію Козятин 1 експедитор розрахував включити до вартості ставки, передбаченої п.1.9 додаткової угоди №5, яка включає в себе безліч складових, у т.ч. вартість підсилу порожнього вагону. Оскільки операції з перевезення вантажу не відбулися, позивач не отримав компенсації вартості підсилу порожнього вагону, яка була закладена у суму ставки.

За даними позивача, у період з 22.04.2023 по 30.04.2023 під навантаження на станцію Козятин 1 було подано погоджену кількість порожніх вагонів (52 вагони), 37 з них переадресовано, решту - 15 вагонів завантажено зерном кукурудзи та перевезено на станцію розвантаження - Ксенієво експ.

Позивач стверджує, що на виконання умов додаткової угоди №5 від 17.04.2023 надав відповідачу послуги на загальну суму 1057361,90 грн, що включають: транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом ст.Казатин-1-ст.Ксенієво (експорт) (зг.ДУ №5 п.1.9), понаднормове користування вагонами (зг.ДУ №5 п.2), компенсація додаткових станційних зборів (зг.ДУ №5 п.3), в результаті чого виставив рахунок на оплату №60501 від 06.05.2023 та склав акт надання послуг №60501 від 06.05.2023 (т.2, а.с.236-238).

Відповідач відмовився від підписання акта надання послуг №60501 від 06.05.2023 (т.2, а.с.240-241) з аналогічних підстав, що й від підписання акта надання послуг №90501 від 09.05.2023.

18.05.2023 до електронного кабінету відповідача у сервісі «Вчасно» позивач надіслав претензію вих.№1031 від 18.05.2023 про погашення заборгованості за договором транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022 протягом 7 (семи) календарних днів з дня її отримання у розмірі 1057361,90 грн (т.2, а.с.242-245).

У відповіді на вказану претензію від 26.05.2023 відповідач повідомив про задоволення вимог позивача лише в частині оплати за транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом ст. Казатин-1-ст. Ксенієво (експорт) у розмірі 776199,20 грн з ПДВ, при цьому вимоги щодо нарахування компенсації за понаднормове користування вагонами та додаткових станційних зборів відмовився сплачувати за їх безпідставністю та неправомірністю (т.2, а.с.246-248).

Встановлено, що на підставі вищезгаданих актів надання послуг №300411 від 30.04.2023, №60501 від 06.05.2023, №90501 від 09.05.2023 позивачем складено та зареєстровано податкові накладні №41 від 30.04.2023, №1 від 06.05.2023, №2 від 09.05.2023 (т.3, а.с.48-50).

Відповідач повідомив, що акт №60501 від 06.05.2023, відповідно до відповіді на претензію №1031, сплачено частково на суму 776199,20 грн, у т.ч. 129366,53 грн ПДВ; акт №90501 від 09.05.2023, відповідно до відповіді на претензію №1053, сплачено частково на суму 2723310,89 грн, у т.ч. 453885,15 грн ПДВ; акт №300411 від 30.04.2023, відповідно до відмови від акта, не сплачено; зазначені суми оплат внесено як аванс до корегування експедитором первинних документів; суму ПДВ не було віднесено ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» до податкового кредиту та не було включено до податкової декларації (т.3, а.с.51, 165, 169).

На підтвердження того, що відповідач під час виконання навантажувальних операцій не дотримався 48-годинного терміну, встановленого додатковою угодою №5 від 17.04.2023, позивач надав копії відповідь філії «Інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ГІОЦ-46/1047 від 27.10.2023 (т.4, а.с.55-164), залізничних накладних на пусті вагони (т.2, а.с.249; т.3, а.с.1-44) та залізничної накладної №34793901 разом з відомістю вагонів, яка підтверджує дату відправки вагонів зі станції Козятин 1 (т.3, а.с.45 на звороті - 46). Інформацію з даних документів позивач узагальнив у Таблиці-розрахунку додаткових витрат згідно акту №60501 від 06.05.2023 (т.1, а.с.46).

До матеріалів справи, серед іншого, долучено відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а та пам`ятки про подавання вагонів форми ГУ-45, а також представлені позивачем копії актів загальної форми АРМ ПЗ форми ГУ-23 (т.1, а.с.58 на звороті - 61; т.2, а.с.101-102, 238 на звороті - 239; т.3, а.с.54-74, 239-249; т.4, а.с.1-51; т.5, а.с.2-50).

Як повідомив позивач, для експедиції вантажу відповідача використовувались вагони, які належать третім особам, на умовах оренди за ставкою від 1000,02 грн до 1500,00 грн за один вагон на добу. У якості доказів оренди вагонів, її розміру та оплати позивач надав до справи копії договору оренди вагонів №04/05 від 04.05.2022 і додаткової угоди №8 від 29.03.2023 до цього договору, акта №ОУ-0000089 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2023 з додатком, акта №ОУ-0000126 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2023 з додатком, рахунка-фактура №СФ-0000091 від 31.05.2023; копії договору оренди вагонів №23/01 ЗРВ-2023 від 23.01.2023 і додаткової угоди №2 від 31.03.2023 до цього договору, актів виконаних робіт по оренді №496 від 30.04.2023 і №630 від 31.05.2023 з рахунками на оплату; копії контракту на транспортно-експедиторське обслуговування з наданням рухомого складу №08/У-07-22 від 19.09.2022 з додатком №8 (протокол погодження ціни) від 27.03.2023 до цього контракту, акта надання послуг №Г-004 від 30.04.2023 з додатком, акта надання послуг №Г-005 від 31.05.2023 з додатком, копії платіжних інструкцій №2046 від 13.04.2023, №2015 від 03.04.2023, №2034 від 06.04.2023, №2032 від 06.04.2023, №2170 від 08.06.2023, №2172 від 13.06.2023 (т.2, а.с.57-86).

Також у матеріалах справи містяться копії договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії при станції Козятин 1 №3734 від 06.08.2021 та договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії при станції Попільня №3102 від 01.11.2019, укладених між АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» та ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» (т.3, а.с.75-80), копія заявки (угоди) №161 ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» про подання вагонів, які будуть прибувати протягом з 24.11.2022 по 24.05.2023 в адресу останнього для навантаження вантажу - зернові, на під`їзну колію ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР», код вантажовідправника - 3657, код ЄДРПОУ під`їзної колії - 38180739 (т.3, а.с.156); копія договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (редакцію оприлюднено 31.10.2023, вводиться в дію 01.11.2023, крім змін до окремих положень, які вступають в дію з 01.12.2023 в частині пункту 4.1 додатку 1-3 до договору), укладеного з ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» 10.03.2020 (т.3, а.с.81-119, 230).

Згідно з п.1, п.5 договору №3734 від 06.08.2021, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику колії, та примикає до під`їзної колії Військової частини НОМЕР_1 при станції Козятин-1 Південно-Західної залізниці через стрілку №514 і обслуговується власним локомотивом. Межею під`їзної колії є знак «Межа під`їзної колії», який встановлено на відстані 42,27 м від стика рамної рейки стрілочного переводу №514. Вагони на під`їзну колію подаються після повідомлення, яке передається по телефону АТС, не пізніше, ніж за дві години до подачі вагонів (т.3, а.с.75-77).

Згідно з п.1, п.5 договору №3102 від 01.11.2019, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику колії, та примикає до колії №6 станції Попільня Південно-Західної залізниці через стрілку №16 і обслуговується власним локомотивом. Вагони на під`їзну колію подаються після повідомлення, яке передається по телефону АТС, не пізніше, ніж за дві години до подачі вагонів (т.3, а.с.78-80).

Слід відзначити, що, за даними АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (т.5, а.с.78), за період з 17.04.2023 по 15.05.2023 подавались на під`їзні колії лише 17 вагонів, а саме: по ст. Попільня вагони №№ 95845970, 95998969 на під`їзну колію ТОВ «Сігнет- Центр» за пам`ятками форми ГУ-45 відповідно №35 та №37. Забирання з під`їзної колії даних вагонів здійснювалось за пам`ятками форми ГУ-45 відповідно №34 та №35; по ст. Козятин-1 вагони №№ 95029641, 95698866, 95026514, 95002473, 95872248, 95012506, 95738779, 95029575, 95330569, 95331138, 95556411, 95336475, 95012530, 95003414, 95330734 на під`їзну колію ТОВ «Сігнет-Центр» за пам`ятками форми ГУ-45 №№ 38, 39, 41. Забирання з під`їзної колії даних вагонів здійснювалось за пам`яткою форми ГУ-45 №42. Інші 35 вагонів (95845814; 95694923; 95846036; 95002267; 95026506; 95330742; 95699278; 95871935; 95872107; 95693719; 95502266; 95002119; 95335725; 95335162; 95335253; 95696902; 95698130; 95845731; 95871919; 95698635; 95872131; 95872388; 95698783; 95026480; 95558300; 95557658; 95699435; 95698908; 95988754; 95693842; 95556536; 95738829; 95474847; 95988747; 95002317) простоювали по ст. Козятин-1 на місцях загального користування без подавання на під`їзну колію. Відповідно, пам`ятки форми ГУ-45 про подавання на вказані вагони не оформлялись (т.5, а.с.80-96).

АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» у листі №ЦЦМ-12/25 від 15.01.2024 звернула увагу на те, що в інформаційних базах даних філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця» відсутні дані про участь ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» у перевезеннях вантажів у період з 17.04.2023 по 15.05.2023 у вагонах, номери яких зазначені у адвокатському запиті від 02.01.2024 (т.4, а.с.208), тобто ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» не являється вантажовідправником, вантажоодержувачем або платником перевезень (т.4, а.с.207).

Таким чином, оскільки сторонам не вдалося врегулювати спір шляхом проведення переговорів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Як встановлено судом та зазначалось вище, між ТОВ "ТЕП "ГОРИЗОНТ" та ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" укладено договір транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022.

Відповідно до ч.1 ст.929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та загальнодоступних джерел масової інформації, засновником (учасником) та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» () є Єрмолаєв Вадим, громадянин Республіки Кіпр ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 100 (т.5, а.с.112).

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеним в дію Указом Президента України від 23.12.2023 №850/2023, ОСОБА_1 , громадянин Республіки Кіпр, включений до переліку фізичних осіб, до яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) (т.5, а.с.116-117).

Згідно з додатком 1 до вказаного рішення РНБОУ від 23.12.2023, до ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Кіпр, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років у виді: 1. блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 2. обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3. обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4. запобігання виведенню капіталів за межі України; 5. зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6. анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7. заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8. заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 9. заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 10. повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона); 11. заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 12. запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 13. припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 14. заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 15. заборона на набуття у власність земельних ділянок (т.5, а.с.121-126).

Указом Президента України від 24.06.2024 №376/2024 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.06.2024 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Додатком 4 до вказаного рішення РНБОУ від 24.06.2024 передбачено зміни, що вносяться в додаток 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 23.12.2023 №850/2023, а саме: до ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство - Республіка Кіпр, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років у виді: 1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами (анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4953); 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона); 11) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 12) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 13) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 14) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 15) заборона на набуття у власність земельних ділянок; 16) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь санкційної особи та осіб, що діють від її імені) (т.5, а.с.180).

Зазначені обставини учасниками справи не заперечуються.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ч.1, ч.3 ст.106 Конституції України, Президент України, серед іншого, забезпечує державну незалежність, національну безпеку. Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Положеннями ст.107 Конституції України визначено, що Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України. Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади (ч.4 ст.10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України»).

Згідно з приписами ст.1 Закону України «Про санкції», з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції). Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність. Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про санкції», підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.

Статтею 3 Закону України «Про національну безпеку України» визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Реалізація суверенного права України на захист здійснюється за наявності умов, встановлених ч.2 ст.1, та підстав, визначених п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про санкції».

За змістом ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції», видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема, блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; обмеження торговельних операцій; обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно із цим Законом; заборона діяльності на території України; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про санкції», рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Отже Радою національної безпеки та оборони України приймається рішення про обмежувальні заходи (санкції) щодо певних фізичних та юридичних осіб, і таке рішення вводиться в дію відповідним указом Президента України.

Разом із тим, за п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», активи, пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, - всі активи, що прямо (а щодо права власності на корпоративні права - також опосередковано (через інших осіб) перебувають у власності, в тому числі у спільній власності, або передаються на користь осіб, включених до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (далі - перелік осіб), осіб, які здійснюють фінансові операції від імені або за дорученням осіб, включених до переліку осіб, та осіб, якими прямо або опосередковано (через інших осіб) володіють або кінцевими бенефіціарними власниками яких є особи, включені до переліку осіб, а також активи, отримані від таких активів.

За визначенням, наведеним у п.30 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння). Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, з подальшими змінами, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на теперішній час.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Чинне правове регулювання ґрунтується на єдності державної системи та спрямоване на досягнення належної координації діяльності усіх органів державної влади та управління, зокрема, на вирішення завдань, пов`язаних із захистом суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки.

В умовах збройної агресії Російської Федерації та введеного у зв`язку з цим на території України режиму воєнного стану, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, є в цілому допустимим та справедливим.

Згідно з приписами ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження; акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Так, згідно з пп.1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» від 03.03.2022 №187, для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань кредиторами (стягувачами), за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Отже дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб - кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений у Постанові КМУ №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом фактичного виконання. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2023 у справі №910/14552/22, від 30.05.2023 у справі №925/1248/21, від 08.11.2023 у справі №915/18/23.

Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №915/18/23, про необхідність надавати правову оцінку доводам відповідача (боржника) щодо можливості застосування у спірних правовідносинах Закону України «Про санкції» та підзаконних нормативно-правових актів в частині наявності/відсутності щодо позивача обмежувальних заходів, передбачених Законом України «Про санкції».

Отже кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» є фізична особа, стосовно якої рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеним в дію Указом Президента України від 23.12.2023 №850/2023, (зі змінами) застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Відповідно до ст.96-1 ЦК України, корпоративні права - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

За приписами пп.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПКУ, корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Враховуючи, що позивач - ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» належить та перебуває під контролем фізичної особи ОСОБА_1 , відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу якого становить 100%, відтак існують обґрунтовані підстави для висновку, що вплив кінцевого бенефіціарного власника на органи управління юридичної особи, у т.ч. його активи, буде здійснюватися саме особою, на яку накладено санкції у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, до яких (санкцій) входить, у тому числі, блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

За наведених обставин, спроби виконання такого судового рішення у цій справі можуть спричинити прямий або опосередкований обхід спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), які застосовані з боку України до кінцевого бенефіціарного власника позивача.

Санкції відносно кінцевого бенефіціарного власника позивача застосовано органами державної влади в межах своїх повноважень та на підставі Закону України «Про санкції».

У цьому випадку державою фактично застосовано мораторій, тобто відстрочення виконання зобов`язань, що встановлюються на певний термін у зв`язку зі збройною агресією і дією правового режиму воєнного стану.

Дія такого мораторію поширюється на окремі категорії стягувачів, у т.ч. на ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», оскільки така юридична особа перебуває в прямій корпоративній залежності від свого кінцевого бенефіціарного власника, який має широке коло повноважень щодо позивача, дає можливість формувати його волю, визначати мету і види діяльності, прямо чи опосередковано (через органи управління) може вирішувати долю його активів.

При цьому суд враховує, що до кінцевого бенефіціарного власника застосовано саме персональні санкції як до фізичної особи, а не до позивача - ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», де зазначена фізична особа є кінцевим бенефіцірним власником та здійснює вирішальний вплив на діяльність підприємства, зокрема, економічну. Тобто, у випадку задоволення позову у цій справі, фактично збільшаться активи підприємства позивача, шляхом отримання потенційних грошових коштів на рахунок ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ», яке знаходиться під прямим контролем фізичної особи ОСОБА_1 , відносно якого були застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) за діяльність, пов`язану з державою-агресором.

На теперішній час в умовах дії воєнного стану в Україні, здійснення Російською Федерацією акту агресії, яка завдає шкоди життю та здоров`ю, правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, примусове стягнення з відповідача значної суми грошових коштів не буде ґрунтуватися на засадах законності, справедливості, добросовісності та розумності, оскільки ці грошові кошти надійдуть підприємству (позивачу), контроль за яким здійснює та кінцевим бенефіціарним власником якого є фізична особа, пов`язана з державою-агресором, до якої застосовані спеціальні обмежувальні санкції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в силу приписів Указу Президента України від 23.12.2023 №850/2023, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", та Указу Президента України від 24.06.2024 №376/2024, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.06.2024 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", ст.1, п.30 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пп.1 п.1 постанови КМУ «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» від 03.03.2022 №187, а також з огляду на встановлений мораторій на примусове виконання рішень, наявні правові підстави для обмеження права позивача на отримання коштів від відповідача за договором транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022 в заявленому до стягнення розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевстановлені обставини суд дійшов висновку у задоволенні позову ТОВ «ТЕП «ГОРИЗОНТ» до ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" про стягнення 2431316,22 грн відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

В силу приписів ст.129 ГПК України, судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з відмовою у позові покладаються на останнього.

Питання про розподіл витрат відповідача на професійну правничу допомогу станом на момент ухвалення даного рішення судом не розглядається у зв`язку з відсутністю доказів їх понесення, які, за заявою представника відповідача, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.10.24

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

- сторонам та їх представникам (до ел.каб.).