ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/179/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання Бура Д.А.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування"

до Військової частини НОМЕР_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1

про стягнення 99080,32 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 99080,32 грн. на відшкодування сплаченої вартості відновлювального ремонту пошкодженого в наслідок ДТП застрахованого автомобіля. Позов грунтується на тому, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія належного відповідачу транспортного засобу, було завдано пошкодження застрахованому транспортному засобу, вартість ремонту якого відшкодовано позивачем.

У відзиві на позовну заяву (а.с.40) Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала з тих підстав, що Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем, оскільки відшкодування збитків має проводить МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) з огляду на те, що ОСОБА_2 під час скоєння ДТП діяв як військовослужбовець, а не як працівник Збройних сил України, а тому керував транспортним засобом як власник транспортного засобу в розумінні ст.1.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; відповідно до ст.13.1 вказаного закону, ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, звільняється від обов`язкового страхування ТЗ, а відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ; просить вирішити питання передачі відповідачу замінені в ході відновленого ремонту деталі, які мають цінність, а саме: двері багажного відділення та ліхтар задній лівий, а в разі неможливості їх передачі зменшити суму відшкодування на суму їх вартості; не надано доказів того, що запасні деталі, вузли та агрегати потребували заміни, а не ремонту, що вплинуло на вартість ремонту.

У відповіді на відзив (а.с.46) Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" зазначає, що саме Військова частина НОМЕР_1 , як власник транспортного засобу, має відповідача за шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків; МТСБУ не відповідає за шкоду, яка вчинена учасником бойових дій під час виконання ним своїх трудових обов`язків на транспортному засобі, який належить роботодавцю; страховик, який здійснив страхову виплату, набув лише права вимоги потерпілої особи до особи, відповідальної за заподіяні збитки; запчастини, які замінювались під час ремонту автомобіля страховій компанії не передавались , тому вимога про передачу замінених запчастин є безпідставною; пунктом 8.2.16 Договору страхування передбачено, що підставою визначення розміру збитку є рахунки СТО офіційного дилера, а висновок експерта для суду не має заздалегіть встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

У додаткових поясненнях (а.с.56) Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування", на запитання суду, які викладені в ухвалі від 27.05.24, зазначило, що деталі, які були пошкоджені, а потім замінені під час ремонту у позивача відсутні, у позивача відсутній обов`язок зберігати та передавати такі деталі; позивач не замовляв проведення оцінки, нормами чинного законодавства не передбачено здійснення оцінки суб`єктом оціночної діяльності транспорту при розрахунку та виплаті страхового відшкодування, підставою визначення розміру збитків є рахунки СТО офіційного дилера; чинне законодавство як і Договір страхування не містить обов`язку для позивача запрошувати винних осіб за пошкодження застрахованого ТЗ на його огляд, до того ж , на момент виплати страхового відшкодування позивач може ще не знати винну особу за завдану шкоду.

Рух справи.

13.02.2024 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 15.02.24 суд відкрив провадження у справі №906/179/24 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

04.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 .

08.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування".

Ухвалою від 27.05.2024 суд ухвалив справу розглядати у спрощеному провадженні з повідомленням сторін учасників (а.с.55).

29.05.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" (а.с.56).

У судовому засіданні 04.06.2024 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 (а.с.65).

У судовому засіданні 04.06.2024 представник позивача пояснив, що замінені деталі - ліхтар та ляда, були утилізовані СТО і страховій не передавались .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про причину неявки суд не повідомив.

Встановлені судом обставини.

08.04.2022 на 189 км автодороги М-21 Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський в с. Гуйва Житомирського району сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля Пежо, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та транспортного засобу МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причіпом МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить державі та закріплений за Військовою частиною НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої автомобіль Пежо зазнав механічних ушкоджень, а власник цього автомобіля - майнової шкоди.

15.04.2022 постановою Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/714/22, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.23).

18.01.2022 між ОСОБА_1 , АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТДВ "СК "ВІДІ- СТРАХУВАННЯ" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС-018053. Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Peugeot- 5008, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.5).

04.05.2022 до ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернувся ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування (а.с.22).

Пунктом 8.2.16 Договору страхування, передбачено, що підставою визначення розміру заподіяних збитків є: висновок експерта; документи (рахунки,акти виконаних робіт, квитанції тощо) з СТО, на якій здійснено відновлювально-ремонтні роботи застрахованого ТЗ, із зазначенням переліку відновлювальних робіт, деталей, що замінюються, їх вартості, тощо.

Згідно рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді авеню", яким здійснювались відновлювальні роботи пошкодженого ТЗ, №ВТпС-0003622 від 02.05.22, вартість робіт та замінених запчастин становить 99080,32 грн. (а.с.20).

11.05.2022 ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" згідно з Договором страхування, на підставі Заяви і Страхового акту № 13082, виходячи з рахунку від 02.05.2022, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99080,32 грн. на користь ТОВ "Віді авеню", що підтверджується платіжною інструкцією № 966 від 11.05.2022 (а.с.23).

Автомобіль марки МАЗ д.н. НОМЕР_3 належить Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 №1/2260 від 07.11.23, ОСОБА_2 проходив військову службу у вказаній військовій частині до 08.01.2023 (а.с.28).

09.11.2023 ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" направило до Військової частини НОМЕР_1 Вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 99080,32 грн. (а.с.29).

У відповідь на вказану вимогу Військова частина НОМЕР_1 відмовилась від виплати відшкодування посилаючись на те, що компенсація всім постраждалим в разі настання ДТП, спричиненого військовослужбовцем ЗСУ, має бути здійснена за рахунок коштів МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) із фонду захисту потерпілих (а.с.31).

Висновки суду та норми права.

В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17.

Як зазначено вище, військовослужбовець ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди, виконуючи свої службові обов`язки особисто, керував наданим йому службовим автомобілем марки МАЗ д.н. НОМЕР_3 з напівпричепом МАЗ д.н. НОМЕР_4 згідно розпорядження командира підрозділу та шляхового листа Військової частини НОМЕР_1 . Автомобіль марки МАЗ д.н. НОМЕР_3 належить Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" , за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

При цьому, положеннями Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон 1961-VI) закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до частин 1, 4 статті 21 вказаного Закон 1961-VI з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

В ЦБД МТСБУ відсутні відомості щодо укладеного відносно транспортного засобу МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП, що свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент вчинення ДТП застрахована не була.

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону 1961-VI, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Тобто, законодавець, надавши відповідну пільгу, яка є виключно особистою пільгою особи, а не її роботодавця-власника транспортного засобу, визначив, що якщо особа правомірно експлуатує свій транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ. Водночас, відповідна пільга не розповсюджується на юридичних осіб власників транспортних засобів, на що помилково вказує відповідач.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови у позові, на п.13.1. ст. 13 Закону 1961-VI , є помилковим, оскільки, як зазначено вище, дана пільга є виключно особистою пільгою особи, а не її роботодавця-власника транспортного засобу. Транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом, у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином, статус учасника бойових дій не розповсюджується на відповідальність роботодавця-власника джерела підвищеної небезпеки під час виконання трудової діяльності учасником бойових дій.

У даному випадку, судом установлено, що шкоду потерпілому завдано особою під час виконання службових обов`язків.

Отже, МТСБУ правомірно неодноразово відмовляло ТДВ "СК"ВІДІ-Страхування" у виплаті відшкодування витрат, понесених за договором майнового страхування, у зв`язку з тим, що саме відповідач є тією особою, що несе відповідальність за нанесену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої ОСОБА_2 , оскільки транспортний засіб належний відповідачу-роботодавцю повинен бути застрахований в силу вимог Закону № 1961-VI незалежно від того, хто керує цим транспортним засобом - звичайний працівник чи учасник бойових дій.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика (ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ"), який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

В якості доказу розміру завданої шкоди позивачем надано розрахунок, який складений юридичною особою, як здійснювала відновлення пошкодженого транспортного засобу відповідно до пункту 8.2.16 Договору страхування, з якого вбачається, що вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Пежо становить 99080,32 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач, серед іншого вказав, що замінені деталі автомобіля, не дивлячись на їх пошкодження, мають певну цінність, тому мають бути передані відповідачу, або має бути зменшений розмір відшкодування.

Позивач з цього приводу пояснив, що він не скористався своїм правом отримати пошкоджені деталі (пункт 7.3.6 Договору страхування) і деталі залишились у юридичної особи, яка проводила ремонт, і в подальшому утилізовані.

Дійсно, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не подано доказів, які б вказували на те, що пошкоджені деталі, які були замінені, мають певну цінність, не надано доказів цієї цінності. Відповідачем не заявлялось клопотань з метою встановлення цих обставин, зокрема про призначення експертизи, про витребування доказів, тому заперечення відповідача у цій частині суд вважає не підтвердженими належними засобами доказування.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_6 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" (08131, Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 56; код 35429675) - 99080,32 грн. шкоди, 2422,40 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.10.24

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

-сторонам до ЕК

2- третій особі (АДРЕСА_2; код НОМЕР_7) (рек. з повідом.)