ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"26" вересня 2024 р. Справа №907/1016/23
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді МАТУЩАКА О.І.
суддів МАЛЕХ І.Б.
ГРИЦІВ В.М.
за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я.П.
за участю представників:
відскаржника - Кіт У.В. (адвокатка).
розглянувши заяву представника Т овариства з обмеженою відповідальністю Агро-Свобода адвоката
Сочки В.І.
про стягнення витрат на правничу допомогу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Свобода(вх.№01-05/1156/24 від 19.04.2024)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 (повне рішення - 25.03.2024, суддя Лучко Р.М)
у справі №907/1016/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Свобода, с. Свобода Берегівського району, Закарпатської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Свобода-Агро, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області
про визнання недійсним договору, визнання права власності та повернення майна
Західний апеляційний господарський суд постановою від 05.09.2024 у справі №907/1016/23 частково задовольнив апеляційну скаргу ТОВ Агро-Свобода, скасував рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 та прийняв нове, яким позовні вимоги задовольнив частково.
10.09.2024 через систему Електронний суд представником ТОВ Агро-Свобода адвокатом Сочкою В.І. сформовано заяву про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з ТОВ Свобода-Агро 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником ТОВ Агро-Свобода адвокатом Сочкою В.І. долучено копії таких документів:
-договору про надання правової допомоги №542/АО від 26.10.2023;
-додаткової угоди №2 від 01.04.2024 до договору про надання правової допомоги №542/АО від 26.10.2023;
-додаткової угоди №3 від 01.07.2024 до договору про надання правової допомоги №542/АО від 26.10.2023;
-акту про приймання передавання виконаних робіт та надання послух;
-звіту про надання правової допомоги;
-квитанції про оплату відповідно до договору про надання правової допомоги №542/АО від 26.10.2023 у розмірі 30 000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З огляду на зазначене, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.09.2024 призначено судове засідання на 26.09.2024 об 14 год 30 хв.
Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
05.09.2024 до завершення судових дебатів представник ТОВ Агро-Свобода заявив клопотання про надання 5-денного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), згідно зі ст. 26 якого адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктами 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.10.2024 між адвокатським об`єднанням "Ініціаліс" в особі керуючого партнера Сочки В.І. та ТОВ Агро-Свобода укладено договір про надання правової допомоги .
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору адвокат зобов`язується надати професійну правничу (правову) допомогу на умовах і в порядку, що визначені цим договором. В свою чергу клієнт, відповідно повинен своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану професійну правничу допомогу адвокатом.
Згідно із п.2.1 договору вартість правової допомоги надається на підставі цього договору, а порядок її оплати визначається сторонами у додаткових угодах цього договору.
Звітом про надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №542/АО від 26.10.2023 зазначено зміст наданої правової допомоги, а саме:
-підготовка апеляційної скарги;
-підготовка клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги;
-підготовка клопотання про долучення доказів;
-підготовка клопотання про відкладення розгляду справи;
-підготовка доповнення до клопотання про долучення доказів;
-ознайомлення з апеляційною скаргою Командитного товариства "Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ";
-участь у судовому засіданні за апеляційною скаргою Командитного товариства "Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ";
-участь у судовому засіданні за апеляційною скаргою ТОВ "Агро-Свобода".
Пунктом 2 додаткової угоди №3А від 01.07.2024 до договору про надання правової допомоги визначено, що вартість правової допомоги на стадії апеляційного перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 складає 30 000, 00 грн.
Зазначена сума вказана і у акті приймання-передавання виконаних робіт та послуг від 06.09.2024.
У цьому випадку сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (правова позиція Великої Палата Верховного Суду, викладена у постановах від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Разом з тим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5 - 7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ці висновки було підтверджено і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного, колегія суддів звертає увагу, що навіть за відсутності заперечень проти розміру витрат на правничу допомогу іншої сторони, суд вправі зменшити їх розмір з власної ініціативи.
Проаналізувавши долучені докази щодо наданих послуг, беручи до уваги умови договору про надання правничої допомоги та додаткових угод до вказаного договору, колегія суддів вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу наданих адвокатом послуг частково відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах справи, а тому заява ТОВ Агро-Свобода про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні заяви про стягненнення витрат на правничу допомогу з відповідача в частині таких видів наданої правничої допомоги, як: ознайомлення з апеляційною скаргою Командитного товариства "Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ" та участь у судовому засіданні за вказаною апеляційною скаргою, з огляду на те, що апеляційне провадження було ініційоване Командитним товариством "Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ" і суд закрив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права, інтереси та обов`язки апелянта. Відтак зазначені витрати не можуть бути покладені на відповідача.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на оплату послуг з підготовки клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги та підготовки доповнень до клопотання про долучення доказів, то така не підлягає задоволенню. Так, вказані витрати не можуть бути визнані судом обґрунтованими, неминучими та необхідними, позаяк подання апеляційної скарги та клопотання про долучення доказів без необхідності надалі усувати недоліки таких процесуальних документів шляхом подання додаткових клопотань, залежить виключно від добросовісної поведінки сторони. Таким чином, вказані витрати не можуть бути покладені судом на іншу сторону.
В частині відшкодування витрат на оплату послуг з підготовки клопотання про відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне відмовити, оскільки брати участь в судових засіданнях чи просити про відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком учасника справи. При цьому, в межах апеляційного розгляду у цій справі явка сторін була не обов`язковою, а на власний розсуд.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
З огляду на вказане, враховуючи, що розмір витрат на правничу допомогу у цій справі визначено у фіксованому розмірі без зазначення вартості кожної із послуг, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумної необхідності розміру заявлених витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають вказаним критеріям є витрати у розмірі 20 000, 00 грн.
Згідно із ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись із позовом у цій справі, ТОВ Агро-Свобода було заявлено три позовні вимоги. Постановою суду скасовано рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та прийнято нове рішення, яким задоволено одну позовну вимогу.
Беручи до уваги зазначене та принцип пропорційності, колегія суддів дійшла висновку про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6 670, 00 грн за рахунок ТОВ «Свобода-Агро».
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Свобода про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
3. В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.
Справу повернути до місцевого господарського суду.
Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК
Судді І.Б. МАЛЕХ

В.М. ГРИЦІВ