ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" вересня 2024 р. м. Київ Справа № 911/657/24

за позовом Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське»,

с. Петропавлівська Борщагівка Київської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача КП «Борщагівка» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, с. Петропавлівка Київської області Бучанського району,

про скасування рішення про державну реєстрацію права, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,

Суддя О.В. Конюх,

за участю представників:

від позивача: Круглов С.С, адвокат, ордер №1234898 від 05.08.2024;

від відповідача: Несвітайло В.А., у порядку самопредставництва, положення про юридичний відділ від 20.01.2023 №1, наказ №017ВН від 01.02.2024, посадова інструкція, Витяг з ЄДР;

від третьої особи: не з`явились;

за участю: Дідескуль А.Л., Хачатурян А.Х.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2024 підготовче судове засідання відкладено на 30.09.2024.

05.08.2024 після закриття судового засідання від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залучення до участі у справі державного реєстратора Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Трітиченко Юлії Василівни в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Клопотання обґрунтоване тим, що однією із позовних вимог є скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 456833313 від 25.02.2019 про реєстрацію права власності, яке прийняте Трітиченко Юлією Василівною як державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району; якщо позовні вимоги будуть задоволені, рішення вплине на права та обов`язки державного реєстратора.

16.09.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав пояснення, у яких вказує на те, що окрім договору купівлі-продажу майнових прав від 06.06.2012 з актом прийому-передачі, для реєстрації права власності на спірний об`єкт каналізаційну насосну станцію відповідач подав також Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації КС8, видану Інспекцією ДАБК у Київській області від 10.12.2012 та довідку №1-12/213 від 25.02.2019, видану виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради про місце розташування КНС.

При цьому декларація видана за наслідками введення в експлуатацію реконструйованого офісно-лабораторного корпусу з гуртожитком за адресою АДРЕСА_1 і не є документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію об`єкта КНС.

Борщагівська сільська рада у листі від 23.08.2024 №10-03/1629 вказала, що у неї відсутнє звернення відповідача та рішення про присвоєння адреси нежитловій будівлі КНС с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна 38-Б, та запропонувала звернутись до архівного відділу Бучанського району Київської області. Листом від 06.09.2024 архівний відділ повідомив, що рішення про присвоєння адреси спірному майну у них відсутнє.

Відповідач, посилаючись на позицію постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №925/366/18 твердить, що державна реєстрація права власності за відповідачем на об`єкт спірного нерухомого майна за неіснуючою адресою є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права та скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

18.09.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав клопотання про залучення до матеріалів справи доказів направлення позову третій особі КП «Борщагівка».

25.09.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно каналізаційну насосну станцію, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна 38-Б, та зареєстроване за ТОВ «Петропавлівське», загальною площею 20,2 кв.м., рішення про державну реєстрацію індексний номер 45683313 від 25.02.2019 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Відповідно до частини 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд у встановленому порядку та строк розглянув заяву представника позивача про забезпечення позову та постановив ухвалу від 27.09.2024, якою вказану заяву задовольнив, наклавши арешт на спірний об`єкт нерухомого майна з мотивів, докладно наведених в ухвалі.

25.09.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про зміну предмету позову, у якій твердить, що у позивача виникла потреба змінити предмет позову шляхом викладення позовних вимог наступним чином:

1. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45683313 від 25.02.2019, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Трітиченко Ю.В.

2. Витребувати об`єкт нерухомого майна каналізаційну насосну станцію, розташовану за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна 38-Б із чужого володіння.

3.Визнати за ПЗВО «Київський міжнародний університет» право власності на об`єкт нерухомого майна каналізаційну насосну станцію, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна 38-Б, загальною площею 20,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2224.

4. Визнати договір купівлі-продажу майнових прав №001/12/кнс від 06.06.2012, укладений між ПЗВО «Київський міжнародний університет» () та ТОВ «Петропавлівське» (ЄДРПОУ 3672851) припиненим з 30.10.2023.

5. Визнати, що ТОВ «Петропавлівське» () не набуло права власності на майнові права по договору купівлі-продажу майнових прав №001/12/кнс від 06.06.2012 у зв`язку із їх неоплатою.

6. Визнати недійсною довідку №1-12/213 від 25.02.2019 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Заява обґрунтована тим, що як видно з позиції відповідача, він не визнає того, що договір купівлі-продажу майнових прав №001/12/кнс від 06.06.2012 припинений з 30.10.2023 шляхом направлення на його адресу повідомлення №163 від 19.09.2023 про розірвання Договору шляхом його припинення.

Також відповідач не визнає того факту, що він не набув права власності на майнові права на спірне майно у зв`язку із їх неоплатою.

В обґрунтування вимоги про визнання недійсною довідки представник позивача твердить про те, що у відповідь на адвокатські запити Борщагівська сільська рада та архівний відділ Бучанського району Київської області повідомили про відсутність у них рішення про присвоєння адреси нежитловій будівлі КНС.

Посилаючись на позицію постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі 925/366/18, а також на частину 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» представник позивача твердить, що в судовому порядку можуть бути скасовані або визнані недійсними як рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, так і документи, на підставі яких вказане рішення прийнято.

До заяви додано платіжну інструкцію №8798 від 19.09.2024 про сплату судового збору в сумі 1 514,00 грн.

Також 25.09.2024 до суду від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла аналогічна заява про зміну предмету позову, до якої додано платіжну інструкцію №8797 від 19.09.2024 на сплату судового збору в сумі 9084,00 грн.

30.09.2024 від третьої особи КП «Борщагівка» до суду надійшли пояснення третьої особи.

У підготовче засідання 30.09.2024 з`явились представники позивача та відповідача. Від третьої особи КП «Борщагівка» з`явилась представник за довіреністю Дідескуль А.Л., яка не надала суду документів про наявність у неї права на зайняття адвокатською діяльністю або документів, які підтверджують її право представляти КП «Борщагівка» у порядку самопредставництва.

Так, відповідно до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Розділом ХV «Перехідні положення» Конституції України було передбачено поступове запровадження інституту виключного представництва іншої особи адвокатом в судах всіх інстанцій. Так підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України встановлено, що представництво виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно з підпунктом 20 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Статтею 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником в суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 58 ГПК України).

Частиною четвертою статті 60 ГПК України, яка є спеціальною статтею процесуального закону щодо належного підтвердження повноважень представника в суді, передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За таких обставин, представником за довіреністю учасника справи №911/657/24, яка розглядається у порядку загального позовного провадження, може бути виключно адвокат.

Конституцією України врегульовано правила представництва в суді іншої особи, при цьому не заборонено особі представляти себе саму. Можливість реалізації права на самопредставництво передбачена відповідними положеннями ГПК України.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами.

Відповідно, особа, яка представляє юридичну особу за довіреністю і виконує процесуальні дії на підставі повноважень, наданих їй довіреністю, виступає від імені цієї особи довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як "самопредставництво" і "представництво" (ухвали КГС ВС від 13.03.2020 у справі № 922/2844/19, від 01.04.2020 у справі № 922/2733/19).

Верховний Суд у своїх рішеннях (ухвали КГС ВС від 13.03.2020 у справі № 922/2844/19, від 22.02.2021 у справі № 908/183/20) звернув увагу на те, що за загальним правилом у теорії права самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси за законом, статутом, положенням.

При цьому в згаданих ухвалах Верховний Суд зазначив, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

З огляду на викладене, Дідескуль А.Л. присутня у судовому засідання як вільний слухач.

В усних поясненнях представник позивача підтримав заяву про зміну предмету позову; представник відповідача заперечив проти прийняття такої заяви до розгляду.

Розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача від 25.09.2024 про зміну предмету позову, суд встановив таке.

Згідно з частиною першою, пунктами 4, 5 частини третьої, частиною шостою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначені процесуальні права та обов`язки сторін.

Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого / інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, від 11 листопада 2020 року у справі №922/53/19, постанові від 15.02.2024 у справі №908/2364/20 та інших.

Як вбачається з редакції первісних позовних вимог, позивач, подаючи позовну заяву від 13.03.2024 до відповідача ТОВ «Пертопавлівське», просив суд

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45683313 від 25.02.2019;

- витребувати об`єкт нерухомого майна каналізаційну насосну станцію, розташовану за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна, 38-Б із чужого володіння;

- визнати за ПЗВО Київський міжнародний університет право власності на об`єкт нерухомого майна каналізаційну насосну станцію, розташовану за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Гагаріна, 38-Б.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджував, що ПВНЗ «Київський міжнародний університет» як замовник та ТОВ «Градобуд-К» як підрядник уклали договір підряду №3 від 15.03.2011, за умовами якого підрядник взяв на себе зобов`язання виконати роботи по будівництву інженерної будівлі Каналізаційної насосної станції до Офісно-лабораторного корпусу Київського міжнародного університету по вул. Оксамитовій, 18-А в с. Петропавлівська Борщагівка Київської області.

Позивач стверджує, що вказані роботи були виконані та передані замовнику за актом №1 від 03.04.2011, у зв`язку з чим, позивач посилаючись на ст. 876 ЦК України, зазначає що ПВНЗ «Київський міжнародний університет» є власником вказаного об`єкта будівництва.

Так, відповідно до ст. 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено законом або договором.

06.06.2012 між ПНЗВ «Київський міжнародний університет» (продавець) та ТОВ Петропавліське (покупець) був укладений договір №001/12/кнс купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості Каналізаційну насосну станцію в об`єкті капітального будівництва (реконструкції) Офісно-лабораторного комплексу з гуртожитком за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 18-А.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав умови вказаного договору, вартість майнових прав не сплатив, відтак позивач вважає, що подальша реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за відповідачем була незаконною, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Зокрема, позивач посилається на ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У заяві від 25.09.2024 про зміну предмету позову позивач фактично доповнює прохальну частину позову новими позовними вимогами, заявленими з інших підстав, а саме про визнання договору купівлі-продажу майнових прав припиненим з 30.10.2023; визнання того, що ТОВ «Петропавлівське» не набуло права власності на майнові права по договору купівлі-продажу майнових прав у зв`язку із їх неоплатою; визнання недійсною довідки №1-12/213 від 25.02.2019 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

У постанові від 17.02.2023 у справі №911/560/20 (903/301/21) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що заяву позивача про зміну предмета або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заява позивача про зміну предмету позову шляхом доповнення позову новими вимогами, заявленими з інших підстав та обґрунтована іншими обставинами (зокрема щодо порушення порядку присвоєння адреси спірному майну, реєстрації його за неіснуючою адресою, безпідставної видачі довідки та незаконності дій державного реєстратора із посиланням на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») фактично є заявою про зміну одночасно як предмету, так і підстав позову, що не відповідає приписам ст. 46 ГПК України.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.09.2021 року у справі №902/743/18, від 15.02.2024 у справі №908/2364/20.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає процесуальної дії суду у разі подання заяви, з якої вбачається одночасна зміна предмету і підстав позову. Разом з тим, суд звертає увагу на постанову КГС ВС від 17.02.2023 у справі №911/560/20 (903/301/21), в якій колегія суддів КГС погодилась із судами попередніх інстанцій, які відмовили у прийняті до розгляду та повернули заяву про зміну предмету позову у зв`язку із одночасною зміною предмету і підстав, що в силу норм ГПК України не допускається.

З огляду на викладене, суд відмовляє у прийнятті та повертає заявнику заяви від 25.09.2024 про зміну предмету позову.

Щодо поданого клопотання від 05.08.2024 про залучення до участі у справі державного реєстратора Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Трітиченко Юлії Василівни в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, представник позивача в судовому засіданні просив суд залишити його без розгляду.

Відповідно до ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Відповідно до частини 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, зокрема, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 177, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача ПЗВО «Київський міжнародний університет» від 25.09.2024 про зміну предмету позову не приймати до розгляду та повернути заявнику.

2. Клопотання представника позивача ПЗВО «Київський міжнародний університет» від 05.08.2024 про залучення до участі у справі третьої особи залишити без розгляду.

3. Підготовче судове засідання у справі №911/657/24 відкласти на 14.10.2024 об 11:40. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області (м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108). Рекомендувати учасникам справи ознайомитися із режимом роботи та правилами допуску до приміщення суду, розміщеними на офіційному сайті господарського суду Київської області.

4. Повідомити учасників справи про судове засідання.

5. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) та за телефоном .

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому частиною 1 ст. 235 ГПК України з моменту її оголошення та в частині повернення заяви про зміну предмету позову може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України протягом строків, встановлених ст. 256 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх