ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Справа№ 910/3478/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання від 10.09.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.06.2024

у справі № 910/3478/24 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами"

про стягнення 337 636, 27 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" про стягнення 337 636,27 грн, з яких: 329 462,23 грн основного боргу, 3 541,44 грн 3% річних, 4 632,60 грн збитків від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості спожитої ним електроенергії згідно з договором від 19.12.2018 №33159019ПВ.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 у справі №910/3478/2 4в позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів на підтвердження об`ємів та вартості спожитої відповідачем електроенергії, як і здійснених відповідачем оплат за час дії договору позивачем до матеріалів справи не надано, що унеможливлює встановлення дійсної наявності заборгованості відповідача за договором та її розміру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд перш інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи; окремі обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, не були доведеними; також судом порушено норми процесуального права, а окремі висновки суду є невідповідними встановленим обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що позов подано за період заборгованості з 01.12.2022 по 30.04.2023, всі докази на підтвердження заборгованості надано в рамках позовного періоду. Всупереч цьому, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження обсягів і вартості спожитої електричної енергії за увесь період дії Договору про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2018 № 33159019ПВ.

Скаржник також зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження існування переплати відповідача за договором, оскільки він заповнювався обома сторонами і містить дані, що різняться.

Крім того, за доводами позивача, не відповідає дійсності твердження відповідача щодо невидачі рахунку від 06.03.2023 №33159019/2/1ФАКТ. Так, апелянт зауважує, що відповідний рахунок видавався відповідачу, однак позивач не міг надати відповідний доказ у суд першої інстанції, оскільки він вважався втраченим станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції у зв`язку зі звільненням відповідального співробітника, з акаунту якого здійснювалася відправка і який було заблоковано. Однак, наразі зазначений акаунт вдалося розрахувати та розшукати електронний лист, яким вказаний рахунок відправлено на адресу електронної пошти відповідача (підтверджена ним у наданій позивачу заяві-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка не надавалася суду за відсутності потреби додатково підтверджувати відповідну адресу).

Позивач вказує, що він був позбавлений можливості надати докази відправки зазначеного рахунку в суд першої інстанції, адже розблокування та розархівування акаунту об`єктивно потребувало тривалого часу і від початку пошуку часова перспектива відновлення та сама технічна ймовірність відновлення не були зрозумілі, враховуючи, що у зв`язку із широкомасштабною військовою агресією російської федерації на території України, позивач, як і більшість підприємств в Україні, зіштовхнувся з проблемами припинення електропостачання, призупинення роботи через повітряні тривоги, звільнення працівників з метою переміщення у безпечні місця для проживання.

Враховуючи наведене, у апеляційній скарзі позивач просив визнати причину неподання доказу поважною, долучити до матеріалів справи та врахувати при розгляді справи докази відправки відповідачу рахунку від 06.03.2023 №33159019/2/1ФАКТ та копію заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на підтвердження електронної пошти відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про доручення до матеріалів справи додаткових доказів та долучено до матеріалів справи № 910/3478/24 рахунок-фактуру № 33159019/2/1ФАКТ від 06.03.2023 та копію заяви - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на підтвердження електронної пошти відповідача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" подано відзив, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін, наголошуючи на тому, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, ухвалене з встановленням всіх обставин справи та дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 19.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №33159019ПВ (далі - договір), додатком до якого є Комерційна пропозиція постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» споживачу (далі - комерційна пропозиція).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість

Згідно з п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Пунктом 4.1 комерційної пропозиції передбачена 100 % попередня оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Згідно з п. 4.3 комерційної пропозиції після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії.

Відповідно до п. 5.3 комерційної пропозиції остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Звертаючись з даним позовом до суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" зазначило, що ним формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та глави 9.14 Розділу IX, глави п. 12.4 Розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311.

Відповідна інформація підтверджена у додатку №2 до листа ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" № 3/01/5/40374 від 18.12.2023.

На підставі даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії сформовано та видано рахунки, зокрема, за розрахункові періоди з грудня 2022 року по квітень 2023 року:

- від 21.12.2022 №33159019/12/1 на суму 13 080,68 грн;

- від 02.02.2023 №33159019/1/1 на суму 3 787,70 грн;

- від 17.02.2023 №33159019/2/1 на суму 11 740,31 грн;

- від 31.03.2023 №33159019/3/1 на суму 133 869,13 грн;

- від 19.04.2023 № 33159019/4/1 на суму 115 315,91 грн.

У подальшому, на підставі даних, одержаних від оператора системи розподілу про коригування обсягів спожитої відповідачем електричної енергії, позивачем скориговано нарахування за окремі розрахункові періоди, а саме:

- рахунком від 06.03.2023 № 33159019/2/1ФАКТ здійснено донарахування за грудень 2022 року на суму 104 303,42 грн., за січень 2023 року на суму 201 407,42 грн., за лютий 2023 року на суму 138 953,21 грн.;

- рахунком від 31.03.2023 № 33159019/3/1коригування скориговано нарахування в сторону зменшення за лютий 2023 року на суму 4 831,69 грн.;

- рахунком від 20.04.2023 № 33159019/4/1 скориговано нарахування в сторону зменшення за квітень 2023 року на суму 29 776,07 грн.;

- рахунком від 05.07.2023 № 33159019/6/1коригування скориговано нарахування в сторону зменшення за січень 2023 року на суму 90 246,67 грн, за лютий 2023 року на суму 19 039,37 грн., за березень 2023 року на суму 13 724,02 грн., за квітень 2023 року на суму 22 184,05 грн.;

- рахунком від 27.11.2023 № 33159019/11/1коригування скориговано нарахування в сторону зменшення за березень 2023 року на суму 25 214,80 грн.

Вартість спожитої електроенергії за грудень 2022 року відповідачем сплачено 23.12.2022 в сумі 13 080,68 грн.

Вартість спожитої електроенергії за період з січня 2023 року по лютий 2023 року оплати відповідачем не здійснювалися.

За електроенергію за березень 2023 року відповідачем сплачено 29.03.2023 в сумі 50 000,00 грн., за квітень - 28.04.2023 в сумі 50 000,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує, що протягом дії договору також здійснювалися коригування нарахувань розрахункових періодів, які передували позовному періоду, та які повністю погашені за рахунок оплат відповідача та коригувань. Зокрема, у зв`язку із проведенням таких коригувань утворився надлишок з оплат у сумі 74 898,19 грн., який відповідно до абз. 2 п. 4.24 ПРРЕЕ зараховано в рахунок погашення нарахувань за грудень 2022 року як найдавнішого боргу за договором.

Таким чином, за доводами позивача, у період з 01.12.2022 по 30.04.2023 відповідачу з урахуванням донарахувань та коригувань було поставлено електричну енергію за договором на суму 517 441,10 грн, з яких оплачено 187 978,87 грн., тож його заборгованість за договором за вказаний період становить 329 462,23 грн.

31.10.2023 позивачем направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію на суму 365 112,12 грн (сума заборгованості до коригування за листопад 2023 року на суму 35 649,89 грн, після якого заборгованість становить 329 462,23 грн), яка залишена без задоволення.

Відповідач, у свою чергу проти позову заперечує, у відзиві на позовну заяву вказує про наявність переплати за договором у розмірі 162 721,42 грн станом на 03.10.2023, про що між сторонами складено акт взаєморозрахунків. За доводами відповідача, станом на теперішній час переплата за договором становить 110 804,39 грн.

Також відповідач вказує на неотримання рахунку від 06.03.2023 №33159019/2/1ФАКТ, відповідно до якого здійснено донарахування/корегування та виставлено до оплати 417 934,56 грн. Відповідач вказує, що всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору. Таким чином, крім факту споживання електроенергії, підставою здійснення оплати (в тому числі і підставою початку та перебігу та настання граничного строку платежу), є саме рахунок, що повинен бути наданий постачальником та одержаний споживачем.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк як передбачено договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання (закупівлю) електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (частина 1 статті 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено вище, з грудня 2022 року по квітень 2023 року на підставі даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії, які надавалися оператором системи розподілу, з урахуванням донарахувань та коригувань відповідачу було поставлено електричну енергію за договором на суму 517 441,10 грн, з яких було оплачено 187 978,87 грн. На підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено рахунки, вимоги, дані від оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії (а також коригувань, що вплинуло на розрахунки), дані про оплати та вимоги про сплату заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача заборгованість за період з 01.12.2022 по 30.04.2023, у той же час договір між сторонами діє з 2018 року, проте доказів на підтвердження об`ємів та вартості спожитої відповідачем електроенергії, як і здійснених відповідачем оплат за час дії договору позивачем до матеріалів справи не надано.

Наведене, на думку судe першої інстанції, унеможливлює встановлення дійсної наявності заборгованості відповідача за договором та її розміру, з урахуванням наданих відповідачем доказів здійснених переплат, а також врахувавши інформацію ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" (додаток 2 до листа №3/01/5/40374 від 18.12.2023), з якої слідує донарахування та коригування у 2023 році об`ємів спожитої відповідачем електроенергії за договором починаючи з липня 2021 року.

У той же час даних про спожиту відповідачем електроенергію з період з липня 2021 року та стан розрахунків між сторонами в цей період суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на положення статті 14 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи позов подано про стягнення заборгованості за період заборгованості з 01.12.2022 по 30.04.2023, всі докази на підтвердження заборгованості надано в рамках позовного періоду.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, місцевий господарський суд, приймаючи рішення вийшов за межі позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження обсягів і вартості спожитої електричної енергії за увесь період дії договору з 2018 року, чим порушив наведені вище норми процесуального законодавства.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у відповідача станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції переплати за договором у сумі 110 804,39 грн. На підтвердження даних обставин судом взято до уваги, поданий відповідачем акт звірки взаєморозрахунків станом на 03.10.2023 та пояснень, викладених у відзиві на позов.

Водночас, означений акт звірки не можна вважати узгодженим сторонами, оскільки він містить як дані позивача, так і відповідача, які відрізняються, у зв`язку із чим акт взаєморозрахунків станом на 03.10.2023 не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження переплати відповідача. При цьому матеріали справи не містять інших доказів, що б могли підтвердити таку обставину.

Стосовно доводів відповідача про неотримання рахунку від 06.03.2023 №33159019/2/1ФАКТ, колегія суддів зазначає наступне.

Вище вказувалось, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про доручення до матеріалів справи додаткових доказів та долучено до матеріалів справи № 910/3478/24 рахунок-фактуру № 33159019/2/1ФАКТ від 06.03.2023 та копію заяви - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на підтвердження електронної пошти відповідача.

Дослідивши дані докази, колегія суддів встановила, що рахунок-фактуру № 33159019/2/1ФАКТ від 06.03.2023 надсилався на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазначена ТОВ «Управлення будівельними спорудами» як контактна у заяві - приєднання до договору про постачання. Тобто даний рахунок був відповідачем отриманий і відповідно мав бути сплачений.

При цьому, слід зазначити, що даний доказ є допоміжним, який у сукупності із іншими доказами підтверджує позовні вимоги та не змінює тих обставин, що відповідачу видався рахунок-фактура на суму заборгованості станом на жовтень 2023 року та в подальшому рахунок на коригування від 24.11.2023, а тому зобов`язання по оплаті мало бути виконане ним у відповідні строки.

Більш того, відповідно до умов договору та Комерційної пропозиції розрахунки за спожиту електричну енергію між споживачем та постачальником проводяться шляхом здійснення попередньої оплати з наступним перерахунком (остаточним розрахунком).

Так, згідно з п. 4.1 Комерційної пропозиції споживачем повинна була здійснюватися 100 % попередня оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Отже, відповідач міг самостійно здійснювати розрахунок суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 5.3 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

При цьому даний пункт Комерційної пропозиції не ставить видачу рахунку як підставу здійснення остаточного розрахунку. Відповідно такий розрахунок мав бути здійснений незалежно від отримання первинної документації.

Враховуючи викладене та встановлені обставини постачання позивачем відповідачу у спірний період електричної енергії за договором на суму 517 441,10 грн, з яких було оплачено 187 978,87 грн, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про стягнення решти заборгованості у сумі 329 462,23 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 541,44 грн 3% річних, 4 632,60 грн. збитків від інфляції.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено прострочення відповідача щодо оплати інформаційно-аналітичних послуг, вимоги щодо стягнення інфляційних та відсотків річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 541,44 грн. 3% річних, 4 632,60 грн. збитків від інфляції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати

Крім того, у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" просило повернути надмірно сплачений судових збір за подання позову у сумі 144,14 грн. згідно з платіжною інструкцією №3330358 від 13.02.2024.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 4 названого Закону України «Про судовий збір» передбачено, зокрема, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано 21.03.2024 через систему Електронний суд, розмір позовних вимог складає 337 636,27 грн, отже судовий збір мав бути сплачений у сумі 4051,64 грн.

При цьому, згідно платіжної інструкції №3330358 від 13.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" сплачено судовий збір за подання позову у сумі 4195,78 грн. Отже, сума переплати складає 144,14 грн.

Згідно з частинами першою та другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відтак, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання позову у даній справі є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Таким чином, Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" підлягає поверненню з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 144,14 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" у позові також просило суму основного боргу 329 462,23 грн. стягнути на рахунок позивача IBAN НОМЕР_1; 3% річних - 3 541,44 грн., інфляційну складову боргу 4 632,60 грн. та витрати зі сплати судового збору 4051,64 грн. на рахунок позивача ІBAN НОМЕР_1.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 у справі № 910/3478/24 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 у справі № 910/3478/24 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" (03150, м. Київ, вул. Василя Тютюнника, буд. 37/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050,м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд 31, , IBAN UA НОМЕР_1) 329 462,23 основного боргу.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" (03150, м. Київ, вул. Василя Тютюнника, буд. 37/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050,м. Київ, вул.. Юрія Іллєнка, буд 31, , IBAN UA НОМЕР_1) 3 541, 44 грн. 3% річних, 4 632,60 грн. інфляційних втрат, 4 051,54 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної зави, 6077,46 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050,м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд 31, , IBAN UA НОМЕР_1) з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 144, 14 грн., сплачений платіжною інструкцією № 3330358 від 13.02.2024 р.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/3478/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2024 після виходу судді Іоннікової І.А. з відпустки.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська