ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" вересня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/505/24
Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши заяву представника ТОВ "Будтрейдпроект" адвоката Онопрієнко Ю.О. про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект"
до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
про стягнення заборгованості в розмірі 1 091 724,81 грн
Секретар судового засідання Шилан І.С.
представники сторін в судове засідання не з`явились
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням Договору підряду №01/08 від 08.11.2022, в розмірі 1 091 724,81 грн, в тому числі: 823 080,80 грн основного боргу, 253 087,78 грн пені, 15 556,23 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.08.2024 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" основну заборгованість в розмірі 823 080,80 грн, пеню в розмірі 159 950,53 грн, інфляційні втрати в розмірі 15 556,23 грн та судовий збір в розмірі 14 978,81 грн. В частині стягнення 93 137,25 грн пені відмовлено.

27.08.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача 26 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 29.08.2024 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" про ухвалення додаткового судового рішення та призначено засідання на 03.09.2024.

Судове засідання 03.09.2024 не відбулось у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності суддею Горплюком А.М., про що сторони були повідомлені.

Ухвалою суду від 09.09.2024 призначено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" про ухвалення додаткового судового рішення на 17.09.2024.

В судове засідання 17.09.2024 сторони не забезпечили явку уповноважених представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановлений законом строк.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду заяви, суд дійшов висновку розглянути заяву про розподіл судових витрат за відсутності представників що не з`явились.

У судовому засіданні 17.09.2024 судом було прийнято додаткове рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи та заяву про розподіл судових витрат, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною другою статті 221 ГПК України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. ч. 2-4 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, представником позивача у позовній заяві від 24.05.2024 зазначена попередня (орієнтовна) сума судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, які становлять 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві від 26.08.2024 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача адвокат Онопрієнко Ю.О. просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000,00 грн.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат в сумі 26 000,00 грн представник позивача надав копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1618614 від 23.05.2024, копію Договору про надання правничої (правової) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, копію Додаткової угоди № 1 від 25.01.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, копію Додаткової угоди № 2 від 18.06.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, копію Акту приймання - передачі наданих послуг від 26.08.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, копію платіжної інструкції № 7202 від 01.02.2024 на суму 15 000,00 грн, копію платіжної інструкції № 238 від 22.08.2024 на суму 1 500,00 грн, копію платіжної інструкції № 214 від 20.08.2024 на суму 3 000,00 грн, копію платіжної інструкції № 7841 від 24.06.2024 на суму 6 500,00 грн, копію Довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру форми № 34-ОПП від 20.04.2023.

Судом встановлено, що 25.01.2024 між Фізичною особою - підприємцем адвокатом Онопрієнко Юрієм Олексійовичем (надалі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" (надалі - клієнт) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 (надалі - Договір).

Так, адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити надану правову допомогу у порядку та строки, обумовлені сторонами (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком № 1 до цього Договору.

25.01.2024 між адвокатом та клієнтом також підписано Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1, якою визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги у представництві інтересів клієнта у Господарському суді Рівненської області у господарській справі за позовом ТОВ "Будтрейдпроект" до ТДВ "Рівнефармація" про стягнення заборгованості за Договором підряду № 01/08 від 08.11.2022.

У відповідності до п. 2 Додаткової угоди вартість підготовки та подання претензії ТОВ "Будтрейдпроект" до ТДВ "Рівнефармація" про погашення заборгованості за Договором підряду № 01/08 від 08.11.2022 та підготовка і подання до Господарського суду Рівненської області позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором підряду № 01/08 від 08.11.2022 складає 15 000,00 грн.

Згідно п. 3.1. Додаткової угоди, оплата за надання правової допомоги сплачується клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів після укладення Договору про надання правової допомоги.

Пунктом 7.1. Додаткової угоди сторони погодили, що правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання - передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Також, 18.06.2024 між адвокатом та клієнтом підписано Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, якою визначено вартість підготовки і подання до Господарського суду Рівненської області відповіді на відзив у господарській справі № 918/505/24 за позовом ТОВ "Будтрейдпроект" до ТДВ "Рівнефармація" про стягнення заборгованості за Договором підряду № 01/08 від 08.11.2022 в розмірі 5 000,00 грн; участь адвоката у одному судовому засіданні 1 500,00 грн.

26.08.2024 між адвокатом та клієнтом підписано Акт приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25/01-24-1 від 25.01.2024, яким сторони погодили, що адвокатом було надано послуги загальною вартістю 26 000,00 грн.

Також, у вказаному Акті зазначено, що сторони одна до одної претензій не мають.

Вказані вище Договір, додаткові угоди та Акт підписаний представниками сторін та скріплені відтиском печатки ТОВ "Будтрейдпроект".

Договір про надання правової допомоги за своєю природою є договором про надання послуг, який врегульований Главою 63 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України).

Зокрема, ст. 903 ЦК України, передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України, врегульовано ціну в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом; а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склались на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до зазначеного вище Акту приймання - передачі наданих послуг сторони підтвердили, що всього клієнту надано послуг на суму 26 000,00 грн, адвокатом повністю виконано свої зобов`язання, і жодних претензій з боку клієнта немає.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, окрім документального обґрунтування та доведеності, мають відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

З матеріалів справи встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, які погоджені між позивачем та адвокатом, а також фактично сплачені, складають 26 000,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12) ч. 3 ст. ГПК України.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Заперечуючи проти заявлених витрат на правничу допомогу представник відповідача вказує, що претензія була складена в межах досудового врегулювання спору, у зв`язку з чим витрати на її підготовку не пов`язані із розглядом справи № 918/505/24 в суді. При цьому, порівняння змісту претензії та поданої до суду позовної заяви свідчить про їх тотожність.

Також, представник відповідача зазначає, що предмет спору у даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, не характеризується значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю забраних і поданих до суду доказів, осяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Відтак, вважає, що вартість наданих послуг завищена і не є співмірною із складністю справи.

Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що відсутні процесуальні підстави стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього на оплату послуг фізичної особи - підприємця.

Відтак, представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо заперечень представника відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд враховує, що до наданих адвокатом послуг включено такі послуги як підготовка та подання претензії ТОВ "Будтрейдпроект" до ТДВ "Рівнефармація" про погашення заборгованості за Договором підряду № 01/08 від 08.11.2022.

Разом з тим, проведення претензійної роботи врегульовано договором про надання правової допомоги, натомість спірні правовідносини не вимагають та не передбачають обов`язкового досудового врегулювання спору шляхом проведення претензійної роботи, фактично звернення до боржника із претензією є правом, а не обов`язком потерпілої сторони.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про підготовку та складання претензії, вартість послуг якої включено до судових витрат, у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки дії позивача щодо направлення претензій відповідачу, у зв`язку з невиконанням останнім своїх зобов`язань за спірним договором є досудовим врегулюванням спору та пов`язані із на власний ризик господарською діяльністю позивача, що узгоджується з положеннями статті 42 Господарського кодексу України.

Також, суд зазначає, що порядок оформлення адвокатом рахунка для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу (аналогічний висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2022 № 910/2377/22).

Беручи до уваги викладене, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо порушення позивачем порядку сплати гонорару адвокату.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд також враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду вказаної справи, при прийнятті Господарським судом Рівненської області рішення від 22.08.2024, не було вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 77-79 ГПК України).

Беручи до уваги вищевикладене та виходячи із суми заявлених вимог у розмірі 26 000,00 грн, а також враховуючи те, що дана справа відноситься до категорії малозначних справ, її підготовка до розгляду та юридичний супровід під час розгляду у суді є нескладними, приймаючи до уваги заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 26 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та не відповідають критерію реальності таких витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ТОВ "Будтрейдпроект" адвоката Онопрієнко Ю.О. про ухвалення додаткового рішення - задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33028, Рівненська обл., м. Рівне, Майдан Незалежності, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейдпроект" (07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Металургів, буд. 15, ) 20 000,00 (двадцять тисяч грн 00 коп.) грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 20.09.2024.

Суддя А.М. Горплюк