ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

23 вересня 2024 року Справа № 906/85/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Житомирської області від 27.06.2024

(ухвалене о 12:43 год. у м. Житомирі, повний текст складено 08.07.2024)

у справі № 906/85/24 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом ОСОБА_1

до Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан"

про визнання недійсними рішення загальних зборів

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" в якому просив:

- визнати недійсним (незаконним) рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП ПАФ "Лан" з 30.11.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, та про призначення ОСОБА_3 з 01.12.2023 директором Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан", яке оформлене протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023;

- визнати недійсним (незаконним) рішення загальних зборів власників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" про виключення ОСОБА_1 з числа осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке оформлене протоколом №27/12 від 27.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 16.06.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплата внеску грошима не здійснена і майном не внесена. Зазначає, що станом на 09.01.2024 ОСОБА_3 внесок до статутного капіталу у сумі 4 500 000 грн не здійснено, на банківські рахунки, касу підприємства не сплачено будь-яких коштів, майно не внесено.

Доводить, що не сплативши до статутного фонду (капіталу) внесок грошовими коштами у сумі 4 500 000 грн, ОСОБА_3 не набув права власника на частку у статутному капіталі у розмірі 60% та не набув права володіти 60% голосів під час прийняття рішень на загальних зборах ПП ПАФ "Лан", в тому числі про звільнення ОСОБА_1 з посади директора, та призначення себе на посаду директора.

Зазначає, що рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора прийнято під час перебування на лікарняному про що було повідомлено ОСОБА_3 .

Вказує, що з 29.12.2023 ОСОБА_1 втратив право підписувати документи, як директор ПП ПАФ "Лан", і про це свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.01.2024 та протокол №27/12 загальних зборів власників ПП ПАФ "Лан" від 27.12.2023 оку, який отриманий ОСОБА_1 09.01.2024.

Продовжує, що йому станом на 09.01.2024 не було повідомлено ОСОБА_3 про ухвалене протокольне рішення про звільнення з посади директора та не повідомлено про підстави його звільнення, хоча на це він має право. Крім того, ОСОБА_1 станом на 09.01.2024 не було видано трудову книжку із записом про дату та підстави звільнення.

У зв`язку з тим, що протокол №30/11-23-1 загальних зборів учасників приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 ОСОБА_3 не був наданий у будь-який спосіб ОСОБА_1 станом на 09.01.2024, ОСОБА_1 не був під підпис ознайомлений з його змістом станом на 09.01.2024, та дізнався про своє звільнення лише 29.12.2023, а тому вважає, що визначена ст. 233 КЗпП України підстава для початку перебігу строку звернення до суду з відповідними вимогами є такою, що настала 29.12.2023 та має обраховуватись з такої дати.

На думку позивача також має бути враховано, як поважна причина для початку перебігу строку, період перебування ОСОБА_1 з 28.11.2023 по 25.12.20203 на лікуванні та лікарняному.

Зазначає, що не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале неналежне "керування" роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих, а тому підставу свого звільнення - за одноразове грубе порушення трудових обов`язків позивач вважає незаконною.

Поряд з цим, позивач вважає порушення його прав, як власника ПАФ "Лан" на участь у загальних зборах, тобто вважає, що спір пов`язаний з діяльністю й управлінням цією юридичною особою.

Вказує, що звільнення за ст.41 КЗпП України та ч.3 ст.99 ЦК України - це корпоративне право учасників організації припинити повноваження керівника, в тому це корпоративні відносини. Крім того позивач зазначає, що ОСОБА_3 не було повідомлено у строки визначені в Законі України "Про господарські товариства" у будь-який спосіб ОСОБА_1 про проведення зборів 27.12.2023 та складання протоколу №27/12 загальних зборів, внаслідок чого порушені права позивача.

За вказаних підстав, ОСОБА_1 вважає незаконним проведення загальних зборів ПП ПАФ "Лан" про звільнення його з посади директора.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 27.06.2024 у справі №906/85/24 в позові відмовив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" 60 000 грн витрат на надання правничої допомоги.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено сформованість статутного капіталу Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" в сумі 7 500 000 грн станом на час проведення загальних зборів, рішення яких оспорюються.

Суд вказав, що загальні збори ПП "Приватна агрофірма "Лан", які відбулись 30.11.2023 і їх рішення оформленні протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023, скликано та проведено з дотриманням вимог діючого законодавства щодо порядку скликання та на вказаних зборах був наявний кворум для прийняття рішень з питань, зазначених у порядку денному.

Місцевий господарський суд врахував, що у цьому випадку право на припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора) реалізовано загальними зборами ПП "Приватна агрофірма "Лан" (шляхом прийняття рішення учасником, який володіє 60% частки Підприємства) в порядку, передбаченому п.5.1, 5.2, 5.8 Статуту Підприємства та з дотриманням процедури передбаченої Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та ч.3 ст. 99 ЦК України, а тому дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан", оформленого протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023 не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в позові в частині визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів власників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" про виключення ОСОБА_1 з числа осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та вносити відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке оформлене протоколом №27/12 від 27.12.2023, суд вказав, що вона є похідною від вимоги про визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан", в задоволенні якої суд відмовив.

Крім того, судом вказано, що вимоги позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформлених протоколами від 30.11.2023 року та від 27.12.2023, відповідно до яких позивача було звільнено з посади директора ПП "Приватної агрофірми "Лан" та позбавлено права підпису від імені Підприємства, не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки у разі задоволення позову позивача не буде автоматично поновлено на вказаній посаді та поновлено його повноваження на вчинення юридичних дій від імені Підприємства, а відповідні вимоги позивачем заявлені не було.

Тому, суд дійшов висновку і стосовно неефективності обраного позивачем способу захисту щодо заявлених позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. 13 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 84, 96, 98, 99 116 Цивільного кодексу України, ст. 63 Господарського кодексу України, ст. ст. 29, 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Крім того, суд дійшов висновку, що вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд також відмовив в стягненні з позивача на користь відповідача 25 000 грн витрат понесених за замовлення звіту аудитора враховуючи відсутність обставин, що проведення відповідачем аудиту та подання суду звіту було необхідним та доцільним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 27.06.2024 у справі №906/85/24 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована таким.

У позовній заяві про визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів засновників приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 позивач посилається на незаконність свого звільнення з посади директора ПП ПАФ "Лан" з 30.11.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, та про призначення ОСОБА_3 з 01.12.2023 директором Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан", яке оформлене протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023.

Однак, судом під час ухвалення рішення не було надано будь-якої оцінки тому, що на загальних зборах засновників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 року, на яке позивач посилається і вважає незаконним своє звільнення з посади директора ПП ПАФ "Лан" з 30.11.2023, не розглядалось питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора на підставі п.5 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України, будь-яке рішення загальних зборів з даного приводу не приймалось, і це підтвердив у судовому засіданні представник відповідача.

Судом під час ухвалення рішення не взято до уваги те, що ОСОБА_1 відповідно до рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 звільнений з посади директора ПП ПАФ "Лан" з 30.11.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а не п.5 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України.

Суд не врахував та не надав оцінку поважності причини неприбуття ОСОБА_1 на збори та порушення права на участь у зборах, оскільки згідно позиції ОСОБА_1 , така причина є поважною.

Загальні збори 30.11.2023 проведені з порушенням Закону України "Про господарські товариства" та ОСОБА_1 , як власнику товариства, не була надана можливість ознайомитись з документами, внесеними до порядку денного за 7 днів до початку проведення зборів.

ОСОБА_1 станом на 09.01.2024 не був ознайомлений під підпис ОСОБА_3 з протоколом №30/11-23-1 загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023, як того вимагає ст.47 КЗпП України, та який став підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан", а також позивачу не було видано трудової книжки з записами про дату та підстави його звільнення з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан".

Загальні збори 27.12.2023 проведені з порушенням Закону України "Про господарські товариства" та ОСОБА_1 , як власник товариства, не був повідомлений про проведення зборів не менше ніж за 30 днів до їх проведення.

Станом на 30.08.2017, тобто на момент передачі частки у статутному фонді (капіталі) ПП "Приватна агрофірма "Лан", ОСОБА_4 не було виконано вимоги внесених змін до Статуту ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 10.05.2010 щодо сплати статутного капіталу засновниками (учасниками) протягом 1 року з моменту державної реєстрації його збільшення і сплата не була проведена.

Судом у рішенні зазначено, що відомості про сформований статутний капітал у розмірі 7 500 000 грн було відображено у Балансах (Звітах про фінансові результати) за 2017-2023 роки в розділі Пасив - Власний капітал - Зареєстрований (пайовий) капітал, які підписувались керівником ОСОБА_1 , головним бухгалтером та подавались до податкових органів, а також оборотами по рахунку 401 за 2017-2023 роки, і що це згідно позиції суду спростовує доводи позивача та покази свідків, наведені у заявах наданих позивачем, про протилежне.

Однак, суд, спростовуючи доводи позивача та покази свідків, наведені у наданих заявах чому взяв до уваги відомості про сформований капітал, які відображені у Балансах, хоча такі Баланси не належать підприємству, не підписані ні керівникам і не головним бухгалтером. Якщо такі Баланси подавались до податкового органу, то вони мали б містити відмітку податкового органу про їх прийняття.

Судом у рішенні не надано оцінку тому, що ОСОБА_4 не виконав пункт 6.1 Статуту ПП "Приватна агрофірма "Лан" та ст.11 Закону України "Про господарські товариства", яким передбачено, що учасники товариства зобов`язані виконувати свої зобов`язання перед товариством. Представником відповідача до суду не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 або будь-якою іншою особою за ОСОБА_4 , була здійснена сплата внесків до Статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан".

Місцевий господарський суд рішенні у невірно виклав зміст протоколу загальних зборів учасників №30/11-23-1 від 30.11.2023.

У рішенні суду не зазначено та не надано оцінку тому, на яких зборах і коли саме реалізовано загальними зборами ПП "Приватна агрофірма "Лан" право на припинення повноважень директора ОСОБА_1 , а саме шляхом прийняття рішення учасником, який володіє 60% частки Підприємства в порядку, передбаченому п.5.1, 5.2, 5.8 Статуту Підприємства та з дотриманням процедури передбаченої Законом України "Про товариства додатковою відповідальністю" та ч. 3 ст. 99 ЦК України, на звільнення згідно п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки протокол №30/11-23-1 від 30.11.2023 цього не містить.

Суд не врахував, що ОСОБА_1 звільнений з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан" на підставі наказу ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 01.12.2023 згідно п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України і така підстава звільнення у протоколі зборів №30/11- 23-1 від 30.11.2023 не зазначена, а тому заявлення позовної вимоги про поновлення на посаді директора ПП "Приватна агрофірма "Лан" при визнанні недійсним (незаконним) протоколу зборів №30/11- 23-1 від 30.11.2023 є безпідставною, оскільки існує інша підстава звільнення, яка оскаржена до суду.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, то на думку скаржника загальна вартість виконаних робіт, яка складає 60 000 грн і яку стягнуто згідно рішення судом, не є співрозмірною до складності справи та часу витраченого представником відповідача для підготовки відповідних запитів, документів, та така сума не є розумною.

Тому вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 27.06.2024 у справі № 906/85/24 є незаконним, ухваленим з грубим порушенням норм процесуального права, невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне і неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи та має наслідком необґрунтовану відмову в задоволенні позовної заяви.

Відповідач подав відзив у якому вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 27.06.2024 у справі №906/85/24 є законним та справедливим, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено формування статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан" у розмірі визначеному статутом підприємства.

Позивач був завчасно повідомлений про час та місце проведення зборів та порядок денний.

Припинення повноважень директора, який перебуває на лікарняному є законним і не порушує його прав, оскільки таке звільнення є корпоративним і не може розглядатись в площині трудового права.

В цьому випадку, припинення повноважень позивача відбулося в зв`язку з його неправомірною поведінкою як директора підприємства.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність кворуму при голосуванні та про сформованість статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан" в сумі 7 500 000 грн станом на 27.03.2015 та до часу проведення загальних зборів від 30.08.2017, від 25.07.2023 та від 30.11.2023.

Вимога позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства «Приватна агрофірма "Лан", оформленого протоколом від 30.11.2023 № 30/12-23-1, відповідно до якого позивача було звільнено з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан", не призведе до поновлення його порушених прав, оскільки у разі задоволення позову позивача не буде автоматично поновлено на вказаній посаді, а відповідної вимоги Позивачем заявлено не було.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту в частині вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ПП "Приватна агрофірма "Лан" щодо звільнення позивача з посади директора, оформленого протоколом від 30.11.2023 № 30/12-23-1 є не ефективним способом захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

За наведеного просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та стягнути з позивача на користь відповідача 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 23.09.2024 представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на неї. Просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Також просив стягнути із позвиача 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання 23.09.2024 представник позивача не з`явився.

Від скаржника та його представника надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які мотивовані зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Щодо клопотання представника скаржника, суд вказує таке.

Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок сторони, і відповідно до положень статті 202 ГПК України справа, за умови належного повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

При цьому, явка представників в судове засідання суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася.

Також, в силу ст. 202 ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд бере до уваги, що учасники справи не обмежені законом в кількості уповноважених осіб для представництва їх інтересів у тому числі і в суді апеляційної інстанції, а також те, що саме учасники справи та їх представники розставляють пріоритети щодо вибору судового засідання, в якому вони бажають взяти участь, а в якому ні.

Вибір представником чи учасником іншого судового засідання, не може бути єдиною підставою відкладення того судового засідання, в котре учасник справи чи його представник не з`явилися.

Разом із тим необхідно зазначити, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За наведеного та враховуючи, що позиція скаржника викладена в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань скаржника та його представника про відкладення розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що скаржник був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідка про доставку електронного листа (т. 3, а. с. 106), відхилення клопотань скаржника та його представника про відкладення розгляду справи, а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника скаржника.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 23.02.2003 рішенням зборів засновників Приватного підприємства "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №2 вирішено призначити директором ПП "Приватної агрофірми "Лан" ОСОБА_1 (т.1, а. с. 36).

23.02.2003 наказом ПП "Приватної агрофірми "Лан" №3а ОСОБА_1 призначено директором Приватного підприємства "Приватної агрофірми "Лан" (т.1, а. с. 37).

01.02.2008 рішенням зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №2, вирішено: включити до складу засновників: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; затвердити статутний фонд в розмірі 1 500 000 грн, частка кожного засновника складає 500 000,00 грн, що становить 1/3 статутного фонду підприємства (т.1, а. с. 38).

10.03.2009 рішенням зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", яке оформлене протоколом, було вирішено: затвердити статутний фонд на 2009 рік в розмірі 4 200 000 грн, де частка кожного засновника складає 1 400 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства (т.1, а. с. 39).

10.05.2010 рішенням зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом, вирішено: затвердити статутний фонд на 2010 рік в розмірі 7 500 000 грн, де частка кожного засновника складає 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства (т.1, а. с. 40).

10.05.2010 рішенням зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №2 було вирішено: збільшити розмір статутного капіталу на 6 000 000 грн до розміру 7 500 000 грн за рахунок збільшення частки ОСОБА_1 на 2 000 000 грн, ОСОБА_4 на 2 000 000 грн, ОСОБА_3 на 2 000 000 грн (т.1, а. с. 41). Вказаним рішенням засновники також перерозподілили частки засновників таким чином:

- ОСОБА_1 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства;

- ОСОБА_4 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства;

- ОСОБА_3 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства.

В цьому протоколі також зазначено, що попередній статутний капітал у розмірі 1 500 000 грн сформований повністю.

На підставі рішення зборів засновників від 10.05.2020 внесено зміни до Статуту Приватної Агрофірми "Лан" (т. 1, а. с. 42), а саме до п.4.5.1 Статуту розділ 4 "Майно підприємства" викладено у редакції:

4.5.1 Статутний фонд створюється для забезпечення фінансово-господарської діяльності Підприємства в розмірі 7 500 000 грн.

Частки засновників у статутному фонді Підприємства розподіляються наступним чином: ОСОБА_1 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства; ОСОБА_4 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства; ОСОБА_3 - 2 500 000 грн, що складає 1/3 статутного фонду підприємства. Статутний капітал має бути повністю сплачений протягом року з моменту державної реєстрації його збільшення.

30.08.2017 рішенням загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом, затверджено перерозподіл часток: ОСОБА_3 - розмір внеску 4 500 000 грн, розмір частки 60%, кількість голосів - 60; ОСОБА_1 - розмір внеску 3 000 000 грн, розмір частки 40%, кількість голосів - 40. В цьому протоколі також вказано, що статутний капітал сформовано до моменту державної реєстрації нової редакції статуту підприємства (т.1, а. с. 43).

16.06.2021 рішенням загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №1, було, серед іншого, внесено зміни до статуту підприємства (т.1, а. с. 45).

25.07.2023 відбулись загальні зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан" (т.1, а. с. 55).

Згідно з протоколу загальних зборів ПП "Приватної агрофірми "Лан" від 25.07.2023 №25/07-23-1 з 25.07.2023 на порядок денний були винесені такі питання:

1. Розгляд звіту керівника зі підсумками роботи підприємства протягом 2020-2022 років.

2. Прийняття рішення про розподіл чистого прибутку підприємства.

3. Прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір.

4. Прийняття рішення про зміну керівника (директора) підприємства.

5. Прийняття рішення про зміну адреси (місцезнаходження) підприємства.

6. Затвердження результатів поділу майна підприємства між учасниками.

7. У разі надходження, розгляд заяви учасника ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників підприємства.

За результатами проведення загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан" 25.07.2023 було вирішено: у зв`язку із знаходженням на лікуванні учасника ОСОБА_1 оголосити перерву в роботі загальних зборів до 30.11.2023; після оголошення перерви продовжити роботу загальних зборів 30.11.2023, які провести за адресою АДРЕСА_1 (т.1, а. с. 55).

30.11.2023 було проведено загальні збори ПП "Приватної агрофірми "Лан", рішення яких оформленого протоколом №30/11-23-1 (т.1, а. с. 78). Порядок денний зазначених зборів аналогічний тому, який був винесено на загальні збори 25.07.2023.

За результатами проведених загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан" 30.11.2023 було вирішено:

1. По першому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 , будучи директором підприємства, не надав зборам звіт за підсумками роботи підприємства за 2020-2022 роки, дане питання не розглядається і знімається з порядку денного зборів.

2. По другому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 , будучи директором підприємства, не надав зборам звіт за підсумками роботи підприємства за 2020-2022 роки та пропозиції щодо розподілу чистого прибутку, дане питання не розглядається і знімається з порядку денного зборів.

3. По третьому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 , будучи директором підприємства, не надав зборам звіт за підсумками роботи підприємства за 2020-2022 роки, пропозицій щодо розподілу чистого прибутку та пропозицій щодо виплати дивідендів, дане питання не розглядається і знімається з порядку денного зборів.

4. По четвертому питанню порядку денного: виступив учасник ОСОБА_3 , який доповів, що внаслідок неналежного виконання директором підприємства ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, останнім не вживались заходи щодо своєчасного виконання підприємством господарських зобов`язань у взаємовідносинах з ТОВ "Фірма "ЕРІДОН" за господарськими договорами №114/21/6 від 31.08.2020, №114/23/148 від 06.03.2023, що спричинило звернення останнього до Господарського суду Житомирської області.

У зв`язку з цим вирішено: звільнити ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства приватної агрофірми "Лан" з 30.11.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків; призначити ОСОБА_3 з 01.12.2023 директором ПП "Приватної агрофірми "Лан".

5. По п`ятому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 не вжив заходів щодо поділу майна підприємства між співзасновниками, п`яте питання знімається з порядку денного.

6. По шостому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 не вжив заходів щодо поділу майна підприємства між співзасновниками, п`яте питання знімається з порядку денного.

7. По сьомому питанню порядку денного: оскільки ОСОБА_1 не вжив заходів щодо поділу майна підприємства між співзасновниками та у зв`язку з цим від ОСОБА_3 заява про вихід із складу учасників підприємства не надійшла, сьоме питання знімається з порядку денного (т.1, а. с. 78).

Згідно з наказом від 01.12.2023 "Про припинення повноважень та звільнення" на підставі рішення, оформленого протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023 загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан", вважати повноваження директора підприємства Кучерявого О.В. припиненими з 30.11.2023 року (т.1, а. с. 123).

27.12.2023 рішенням загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №27/12 виключено ОСОБА_1 з числа осіб, що мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а. с. 79).

Обґрунтовуючи вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан" від 30.11.2023 та від 27.12.2023, які оформлені протоколами, позивач посилається на порушення його прав. Вказує, що загальні збори учасників ПП ПАФ "Лан" 30.11.2023 та 27.12.2023 було проведено з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим просить визнати недійсними (незаконними) рішення загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан" від 30.11.2023 та від 27.12.2023, оформлені протоколами №30/11-23-1 від 30.11.2023 та №27/12 від 27.12.2023.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом установлено, що позивач є учасником ПП "Приватної агрофірми "Лан" (далі Підприємство) та був директором зазначеного Підприємства до дати прийняття загальними зборами оспорюваних рішень цього Підприємства.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи (частина 1 статті 113 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 63 Господарського кодексу України передбачена класифікація підприємств за ознакою форми власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.06.2019 у справі №917/1338/18 погодилась із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №917/1887/17, що характеристика юридичної особи як приватного підприємства - це характеристика того, на підставі якої власності його створено.

Отже, приватне підприємство - це не окрема організаційно-правова форма юридичної особи, а класифікуюча ознака юридичних осіб залежно від форми власності.

Разом із цим за ознакою наявності чи відсутності учасників юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника.

Відповідно до частини 1 статті 84 Цивільного кодексу України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку. Отже, якщо приватне підприємство створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), то таке приватне підприємство є підприємницьким товариством.

Встановлення виду підприємницького товариства, до якого належить приватне підприємство, а саме, що приватне підприємство є господарським товариством (зокрема, товариством з обмеженою або додатковою відповідальністю) або кооперативом (зокрема, сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням), у кожному конкретному випадку зумовлюватиме застосування до спірних правовідносин відповідного законодавства, зокрема законів України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", "Про кооперацію", "Про сільськогосподарську кооперацію".

Для визначення виду підприємницького товариства, до якого належить Підприємство у цій справі, необхідно виходити з такого.

У цій справі, судом встановлено, що Приватне підприємство "Приватної агрофірми "Лан" створено з метою отримання прибутку шляхом здійснення виробничої, торгівельної, посередницької, закупівельної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності для задоволення економічних і соціальних інтересів як учасників Підприємства так і всього населення України; Підприємство має статутний капітал, поділений на частки.

Підприємство не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством. Згідно із частиною 3 статті 96 ЦК учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Отже, за загальним правилом учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом). У такому випадку приватне підприємство не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю, а відповідно до статті 84 ЦК в чинній редакції, яка встановлює вичерпний перелік підприємницьких товариств, таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю або виробничим кооперативом (сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням).

Визначальною ознакою кооперативу є те, що один член кооперативу має лише один голос у вищому органі (абзац четвертий статті 4 Закону України "Про кооперацію", абзац перший частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"), з можливістю мати у певних випадках додаткову кількість голосів (абзац другий частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію").

Отже, оскільки статутом Підприємства не встановлено, що один член (засновник, учасник) має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, то Підприємство не є кооперативом.

У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що ПП "Приватна агрофірма "Лан" у цій справі за своєю організаційно-правовою формою є аналогічним із товариством з обмеженою відповідальністю (Подібна правова позиція щодо визначення організаційно - правової форми приватного підприємства була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №916/2813/18 та Верховним Судом у складі суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 11.12.2023 у справі №925/200/22).

З огляду на викладене вище, господарський суд вважає, що при вирішенні цього спору суд може посилатись на висновки Верховного Суду, які були сформовані щодо товариств з обмеженою відповідальністю, зокрема, викладених у постановах від 23.03.2018, у справі №904/6983/17, від 10.05.2018 у справі №906/592/17, від 20.02.2019 у справі №910/4476/18, від 16.12.2020 у справі №910/14910/18, від 24.06.2021 у справі №910/10275/20 та інших.

Відповідно до ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом:

1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди);

3) вийти у встановленому порядку з товариства;

4) здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі;

5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

У позові про визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 позивач посилається на незаконність свого звільнення з посади директора ПП ПАФ "Лан" з 30.11.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, та про призначення ОСОБА_3 з 01.12.2023 директором Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан", яке оформлене протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023. Зазначає, що іншим учасником Підприємства - ОСОБА_3 не було внесено частки в статутний капітал ПП "Приватна агрофірма "Лан", тому на загальних зборах не було кворуму, необхідного для прийняття оспорюваних рішень. Зазначає, що такий статутний капітал був сформований за рахунок коштів перерахованих ТОВ "ЮКА-Інвест", однак ці кошти були внесені Товариством як поворотна фінансова допомога, а не як внески до статутного капіталу.

Позивач долучив до матеріалів справи платіжні доручення: №612 від 10.08.2016, №537 від 15.07.2016, №581 від 01.08.2016, №644 від 10.11.2015, №772 від 05.10.2016, №727 від 15.09.2016, №676 від 30.08.2016, в яких платником зазначено ТОВ "ЮКА-Інвест" та в призначенні платежу зазначено: " ОСОБА_3 внесок до статутного фонду ПП ПАФ "Лан" (т.1, а. с. 165-171). Зазначені платіжні доручення засвідчені таким чином: "З копією вірно. Оригінал знаходиться у ОСОБА_3 ".

У заяві свідка від 22.02.2024 ОСОБА_5 , яка у період з 2008 по 09.03.2017 працювала а ПП ПАФ "Лан" на посаді бухгалтера та головного бухгалтера, періодами, зазначала, що на неї були покладені обов`язки щодо обліку сплати внесків до статутного капіталу (фонду) засновниками Підприємства. В 2010 році були проведені збори засновників Підприємства після проведення яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 внески до статутного капіталу Підприємства у сумі 2 млн.грн для кожного не сплачувались. Наприкінці 2016 року на Підприємство приїхав ОСОБА_3 і після розмови з ОСОБА_1 , останній повідомив, що ось, ОСОБА_3 привіз банківські документи про сплату внесків за себе та ОСОБА_4 , які були поміщені в папку, де зберігались платіжні документи про сплату внесків до статутного капіталу. ОСОБА_3 були надані копії платіжних документів про сплату статутного капіталу на суму більше 4 млн. грн (т.2, а. с. 80).

У заяві свідка від 22.02.2024 ОСОБА_6 , яка у період з 12.05.2020 по 14.12.2023 працювала у ПП ПАФ "Лан" на посаді головного бухгалтера, повідомила, що нею кожного року подавались звіти про фінансовий стан підприємства (баланс), який вона не формувала, оскільки даний розділ і рядок був сформований попереднім бухгалтером і вона лише переносила попередні цифри щороку у новий звіт. Зазначила, що на підприємстві є папка у який зберігались копії платіжних документів про сплату засновниками внесків до статутного капіталу Підприємства. Вказала, що у першій половині листопада 2023 року до бухгалтерії зателефонував представник ТОВ "ЮКА-Інвест" та повідомив про необхідність повернення фінансової допомоги, яку Товариство надало Підприємству. В подальшому від ТОВ "ЮКА-Інвест" надійшли листи №174, №175 від 20.11.2023 з вимогою про повернення коштів. Внаслідок співставлення відомостей, які містяться в копіях платіжних доручень, було встановлено, що кошти, які ніби то сплатив ОСОБА_3 , як внески до статутного капіталу, є нічим іншим, як поворотна фінансова допомога (т.2, а. с. 79).

У поясненнях від 09.02.2024 ОСОБА_1 , підтвердив серед іншого, що на Підприємстві зберігались копії платіжних доручень №644 від 10.11.2015, №772 від 05.10.2016, №727 від 15.09.2016, №676 від 30.08.2016, №581 від 01.08.2016, №612 від 10.08.2016, №537 від 15.07.2016 (т .1, а. с. 172).

За викладеного суд зазначає, що позивачем до справи були надані копії платіжних доручень. Оригіналів надано не було, хоча в ухвалі суду від 16.01.2024 від позивача вимагалось надання оригіналів документів на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідачем надано до матеріалів справи засвідчені копії платіжних інструкцій кредитного переказу (т.2, а. с. 256-264), де платником виступає ТОВ "ЮКА-Інвест", а одержувачем коштів є ПП "Приватна агрофірма "Лан", з яких вбачається, що в призначеннях платежу зазначено "надання поворотної фінансової допомоги згідно договору від 22.04.2014 року". При цьому, дати платежів та суми в цих платіжних інструкціях кредитного переказу співпадають з платіжними дорученнями, копії яких були надані позивачем: №612 від 10.08.2016, №537 від 15.07.2016, №581 від 01.08.2016, №644 від 10.11.2015, №772 від 05.10.2016, №727 від 15.09.2016, №676 від 30.08.2016 в призначенні яких зазначено " ОСОБА_3 внесок до статутного фонду ПП ПАФ "Лан" (т.1, а. с. 165-171).

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Частиною 2 статті 87 ГПК України передбачено, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із судом першої інстанції про те, що надані позивачем копії платіжних доручень (т.1, а. с. 165-171) не є належними та допустимими доказами якими підтверджуються доводи позивача про несплату ОСОБА_3 внесків до статутного фонду Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан".

При цьому, на день сплати ТОВ "ЮКА-Інвест" зазначених вище платежів, ОСОБА_1 , як керівник, так і бухгалтер Підприємства, мали можливість бачити в електронній системі бухгалтерського обліку інформацію про призначення платежів, які надійшли від ТОВ "ЮКА-Інвест".

Отже, доводи позивача про те, що кошти, що надходили на рахунок від ТОВ "ЮКА-Інвест" були внеском ОСОБА_3 до статутного капіталу Підприємства є безпідставними. Зазначені кошти фактично є поворотною фінансовою допомогою згідно з призначенням платежів вказаних в платіжних документах.

ОСОБА_3 в заяві свідка від 02.05.2024 (т. 2, а. с. 206) зазначає, що:

- статутний капітал Підприємства формувався виключно за рахунок внесків коштів на рахунки підприємства в ПАТ "Банк Форум", АТ "ВТБ Банк", АТ "Кредобанк". Квитанції про внесення коштів не збереглися в зв`язку з відсутністю спору та перебігом строку давності;

- статутний капітал Підприємства збільшувався в зв`язку з необхідністю в оборотних коштах. Кошти ОСОБА_3 вносились на рахунок підприємства за себе, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ;

- ПП "Приватна агрофірма "Лан" отримало від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виписку по руху коштів по рахункам Підприємства щодо формування статутного капіталу. Загалом відповідно до наданих виписок, на поповнення статутного капіталу внесено 9 947 504 грн.

При цьому, на запит відповідача про отримання інформації та розрахункових документів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останнім було надано лист №57-2244/24 від 27.02.2024, в якому зазначено що відповідно інформації, що знаходилась в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ "Банк Форум", Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано виписки про особовим рахункам № НОМЕР_1 (980) за період з дати відкриття 01.02.2010 по дату закриття 15.10.2014; №6147 (980) за період з дати відкриття по дату закриття 15.10.2014; №0360(980) за період з дати відкриття 08.02.2008 по дату закриття 05.02.2010 клієнта Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан", які сформовані з архівної бази автоматизованої банківської системи ПАТ "Банк Форум", що була передана Фонду протягом ліквідаційної процедури банку (т.2, а. с. 156, 159-181).

Як вбачається з виписок по ПАТ "Банк Форум" у період з 11.02.2008 по 22.05.2012 на рахунки ПП "Приватна агрофірма "Лан" вносились кошти з призначенням платежів "Поповнення статутного фонду від ОСОБА_3 ", "Поповнення статутного фонду", "Внесення в статутний фонд".

Згідно виписки АТ "ВТБ Банк" по особовому рахунку 23.03.2012 та 04.04.2012 проведено банком платежі на рахунки ПП "Приватна агрофірма "Лан" з призначенням "Поповнення статутного фонду від ОСОБА_3 " (т.2, а. с. 158).

В наданих виписках не відображено осіб, які здійснювали зазначені платежі.

Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надана відповідь про те, що інформації про осіб, які вносили кошти на формування статутного капіталу не зберіглося (т.2, а. с. 198).

Водночас, незважаючи на відсутність у платіжних документах будь-якого посилання на платника, здійснений позивачем, до прикладу, платіж - квитанція від 08.08.2008 (т.2, а. с. 209) на суму 105 000 грн про сплату коштів ОСОБА_1 на рахунок ПАТ "Банк Форум", відображено у банківській виписці наданій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за 08.08.2008, в якій не зазначено платника (т.2, а. с. 170). Тобто, відсутність у платіжних документах платника, які збереглися лише в електронній базі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не спростовує здійснених проплат в рахунок формування статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан".

АТ "Кредобанк" наразі є діючим банком і ним надано квитанції по сплаті ПП "Приватна агрофірма "Лан" через ОСОБА_3 коштів на поповнення статутного капіталу Підприємства (т.2, а. с. 116-120).

Загалом відповідно до банківських виписок та здійсненого підрахунку, на формування статутного капіталу за період з 11.02.2008 до 27.03.2015 внесено 9 947 504 грн (т.2, а. с. 100-101, 109,114,115,116-120, 158-181).

Згідно з протоколом загальних зборів ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 01.02.2008 затверджено статутний капітал 1 500 000 грн, частка кожного із засновників складає 500 000 грн.

04.02.2008 внесені відповідні зміни до Статуту ПП "Приватна агрофірма "Лан" (т.2, а. с. 12-22).

Рішенням загальних зборів ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 10.05.2010 збільшено статутний капітал до 7 500 000 грн (т.1,а. с. 41). При цьому в протоколі міститься запис про те, що попередній статутний капітал в розмірі 1 500 000 грн сформовано повністю. 14.02.2011 внесені відповідні зміни до Статуту ПП "Приватна агрофірма "Лан" (т.2, а. с. 23).

За підрахунком відповідача, який перевірено судом, станом на 10.05.2010 (а. с. 100 на звороті - 101, 109, 115 на звороті) на формування статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан" було внесено 5 418 119грн.

Вказане підтверджує інформацію вказану в протоколі загальних зборів ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 10.05.2010 щодо сформованого статутного капіталу (1 500 000 грн), що відповідає банківським випискам (т.2, а. с. 159-181).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з протоколом загальних зборів ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.08.2017 виключено ОСОБА_4 зі складу засновників та здійснено перерозподіл часток в статутному капіталі Підприємства: ОСОБА_3 розмір внеску - 4 500 000 грн, ОСОБА_1 розмір внеску - 3 000 000 грн, всього - 7 500 000 грн; частка ОСОБА_1 - 40%, частка ОСОБА_3 - 60% (т.1, а. с. 43). В протоколі зазначено, що статутний капітал сформовано до моменту державної реєстрації нової редакції статуту підприємства (т.1, а. с. 43). Вказаний протокол загальних зборів власників підписаний головою загальних зборів - ОСОБА_4 та секретарем загальних зборів - ОСОБА_1 , а також на ньому міститься відтиск печатки Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан".

Як уже зазначалось, за період з 11.02.2008 до 27.03.2015 до статутного капіталу ПП "Приватна агрофірма "Лан" внесено 9 947 504 грн. Тобто, інформація вказана в протоколі загальних зборів ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.08.2017 щодо сформованого статутного капіталу (7 500 000 грн) підтверджується матеріалами справи.

У 2021 зареєстрована нова редакція Статуту ПП "Приватна агрофірма "Лан", відповідно до якої частка ОСОБА_1 - 40%; частка ОСОБА_3 - 60%. Статутний капітал 7 500 000 грн (т.1, а. с. 46-54; т. 2, а. с. 42-60).

Вище вказано, що згідно з поясненнями ОСОБА_3 , коштів було внесено більше, оскільки ОСОБА_3 планував збільшити статутний капітал до 10 000 000 грн, однак його не підтримали інші власники підприємства.

Крім того відомості про сформований статутний капітал у розмірі 7 500 000 грн було відображено у Балансах (Звітах про фінансові результати) за 2017-2023 роки в розділі Пасив - Власний капітал - Зареєстрований (пайовий) капітал, які підписувались керівником ОСОБА_1 , головним бухгалтером та подавались до податкових органів, а також оборотами по рахунку 401 за 2017-2023, що спростовує доводи позивача та покази свідків, наведені у заявах наданих позивачем, про протилежне.

При цьому вказані Баланси оцінюються судом у сукупності з іншими матеріалами справи.

Як вірно вказав суд першої інстанції, позивач посилаючись на невнесення ОСОБА_3 частки у статутний капітал ПП "Приватна агрофірма "Лан", будучи керівником Підприємства, не скликав загальні збори для вирішення питання про виключення ОСОБА_3 зі складу учасників, зменшення статутного капіталу Підприємства, перерозподіл часток, ліквідацію товариства.

Тому, вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що матеріалами справи у їх сукупності підтверджується сформованість статутного капіталу Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" в сумі 7 500 00 грн станом на час проведення загальних зборів, рішення яких оспорюються.

15.05.2023 засновник ПП "Приватної агрофірми "Лан" ОСОБА_3 , який володіє часткою в статутному капіталі - 60 % надіслав позивачу вимогу про проведення зборів ПП "Приватної агрофірми "Лан" в якій просив скликати на вимогу учасника загальні збори ПП "Приватної агрофірми "Лан" в найкоротші строки з урахуванням вимог чинного законодавства та включити до порядку денного, зокрема, прийняття рішення про зміну керівника (директора) підприємства (т.1, а. с. 125).

14.06.2023 ОСОБА_3 надіслав позивачу повідомлення про проведення зборів ПП "Приватної агрофірми "Лан" на 25.07.2023 о 10:00 год. в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , з порядком денним загальних зборів, серед яких питання про прийняття рішення про зміну керівника підприємства (т.1, а. с. 126).

25.07.2023 відбулися загальні збори учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан" за участю: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в роботі яких було оголошено перерву до 30.11.2023 за проханням ОСОБА_1 , який знаходиться на лікуванні. Вказаний протокол №25/07-23-1 від 25.07.2023 містить підписи голови загальних зборів ОСОБА_3 та учасника підприємства ОСОБА_1 (т.1, а. с. 55).

30.11.2023 за результатами проведених загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", було прийнято рішення, оформлене протоколом №30/11-23-1, яким зокрема, звільнено ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства приватної фірми "Лан" з 30.11.2023.

Визначаючи компетенцію (наявність кворуму) загальних зборів Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" на прийняття оскаржуваних рішень, господарський суд зазначає, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників №30/11-23-1 від 30.11.2023 участь у таких зборах взяв учасник ПП "Приватна агрофірма "Лан" Піщулін А.В., який володіє часткою у розмірі 60% статутного капіталу Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан", що була в повному обсязі оплачена останнім, а іншим учасником ПП "Приватна агрофірма "Лан" є ОСОБА_1 з часткою 40% статутного капіталу (на зборах присутнім не був).

Отже, загальні збори ПП "Приватна агрофірма "Лан", які відбулись 30.11.2023 і їх рішення оформленні протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023, скликано та проведено з дотриманням вимог діючого законодавства щодо порядку скликання та на вказаних зборах був наявний кворум для прийняття рішень з питань, зазначених у порядку денному.

При цьому, посилання відповідача на неповідомлення про їх проведення не приймаються судом апеляційної інстанції, поза як вказані збори були фактично продовженням загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан" 25.07.2023, на котрих саме за ініціативою позивача було оголошено перерву і про дату їх продовження свідчить підпис позивача на протоколі №25/07-23-1 від 25.07.2023.

27.12.2023 рішенням загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформлене протоколом №27/12, виключено ОСОБА_1 з числа осіб, що мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та вирішено внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а. с. 79).

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач стверджував про його незаконне звільнення з посади директора ПП "Приватної агрофірми "Лан" на підставі рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010 зазначено, що зміст положень частини третьої статті 99 Цивільного кодексу треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, а також предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством.

Схожа правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 667/1/16, від 23.02.2021 у справі № 753/17776/19.

Таким чином, спір у цій справі не відноситься до трудових спорів, а є корпоративним спором, тому не потребує зазначення в протоколі загальних зборів посилань на відповідні норми трудового законодавства, оскільки є реалізацією права засновника усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив.

Відтак, посилання позивача на порушення норм Кодексу законів про працю України при прийнятті загальними зборами оспорюваних рішень та заявлення позивачем клопотання про визнання поважною причину пропуску строку для звернення ОСОБА_1 з цим позовом, що міститься в позовній заяві і обґрунтованого приписами трудового законодавства, суд першої інстанції вірно оцінив, як безпідставне та помилкове.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Суд зазначає, що затверджуючи Статут Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" (в редакції 2021 року) учасники в пункті 5.8 Статуту передбачили, що директор не має права приймати рішення, що призведуть до погіршення діяльності Підприємства (збитків і т. ін.).

Як вбачається з протоколу загальних зборів учасників №30/11-23-1 від 30.11.2023 підставою для звільнення ОСОБА_1 стало неналежне виконання ним як директором Підприємства своїх посадових обов`язків. Так, останнім не вживались заходи щодо своєчасного виконання Підприємством господарських зобов`язань у взаємовідносинах з ТОВ "Фірма "ЕРІДОН", що зумовило звернення Товариства до Господарського суду Житомирської області з позовами у справах про стягнення з Підприємства основного боргу, річних, процентів за користування товарним кредитом, пені. Зазначені нарахування пред`явлені до стягнення Підприємства, і крім основного боргу, є прямими збитками підприємства, а директором ОСОБА_1 не вживались дій та заходів для їх недопущення, тобто ОСОБА_1 допущено одноразове грубе порушення трудових обов`язків, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України є підставою для звільнення директора підприємства з посади.

У заяві свідка від 02.05.2024 ОСОБА_3 зазначив, що позбавлення позивача повноважень керівника Підприємства викликано тим, що борги по кредитам Підприємства не виплачувались, зібраний врожай за 2023 рік в більшій кількості зник (т.2, а. с. 206).

Позивач не спростував обставин, на які посилається відповідач та його представник в судовому засіданні щодо підстав, які стали причиною звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП "Приватна агрофірма "Лан".

Зі змісту оспорюваного позивачем рішення загальних зборів вбачається, що внаслідок неналежного виконання директором Підприємства ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, останнім не вживалися заходи щодо своєчасного виконання Підприємством своїх господарських зобов`язань перед ТОВ "Фірма "ЕРІДОН", зо призвело до звернення останнього з позовами про стягнення в примусовому порядку заборгованості та нарахуванню штрафних санкцій та судових витрат, що є прямими збитками підприємства. З метою вжиття заходів щодо погашення основного боргу перед ТОВ "Фірма "ЕРІДОН" та ведення переговорів із кредитором щодо зменшення штрафних санкцій, розстрочення їх оплати для недопущення банкрутства Підприємства, запропоновано призначити на посаду директора ОСОБА_3 .

Судом відхиляються посилання позивача щодо неможливості прийняття рішення про його звільнення з посади директора у зв`язку з тим, що під час проведення загальних зборів учасників від 30.11.2023 він перебував на лікарняному, з огляду на таке: по-перше, проведення загальних зборів учасників вже було відкладено з 25.07.2023 на 30.11.2023 за його проханням на тривалий час, про який його було завчасно повідомлено; по-друге, позивачу було достовірно відомо про порядок денний та перелік питань, які на ньому повинні бути розглянуті і ним не було подано жодного документу для їх розгляду; по-третє, позивач не був позбавлений права направити свого представника для участі у загальних зборах учасників або направити письмові пояснення по питаннях, які розглядались.

За викладеного, у цьому випадку право на припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора) реалізовано загальними зборами ПП "Приватна агрофірма "Лан" (шляхом прийняття рішення учасником, який володіє 60% частки Підприємства) в порядку, передбаченому п.5.1, 5.2, 5.8 Статуту Підприємства та з дотриманням процедури передбаченої Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та за відсутності в статуті Підприємства визначених підстав для усунення директора, з огляду на те, що це є безумовне право вищого органу управління Підприємства, яке передбачено ч.3 ст. 99 ЦК України, то позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан", оформленого протоколом №30/11-23-1 від 30.11.2023 не підлягає задоволенню.

При цьому, зазначення в рішенні вищого органу управління Підприємства, як підстави звільнення п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, не є обов`язковим, оскільки це є правом загальних зборів власників Підприємства і зазначення невірного пункту ч. 1 ст. 41 КЗпП України не можуть бути підставою для скасування такого рішення.

В подальшому, 27.12.2023 рішенням загальних зборів власників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформленого протоколом №27/12 було виключено ОСОБА_1 з числа осіб, що мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та вирішено внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а. с. 79).

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів власників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" про виключення ОСОБА_1 з числа осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке оформлене протоколом №27/12 від 27.12.2023, то апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що така вимога є похідною від вимоги визнання недійсним (незаконним) рішення загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП ПАФ "Лан" у задоволенні якої судом відмовлено, а відтак і похідна вимога теж не може бути задоволена.

Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів власників Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" про виключення ОСОБА_1 з числа осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, яке оформлене протоколом №27/12 від 27.12.2023 у будь-якому разі не призведе до відновлення прав позивача. Питання щодо підстав прийняття 01.12.2023 ПП "Приватна агрофірма "Лан" наказу "Про припинення повноважень та звільнення" судом не розглядається, оскільки такий наказ не є предметом дослідження у цій справі, а вимоги про його скасування та поновлення позивача на роботі позивачем у позові заявлені не були.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatismutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц; та від 03.08.2022 у справі № 910/9627/20).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (Аналогічна позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, від 11.02.2020 у справі № 922/1159/19).

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

В той же час, заявлені у цій справі вимоги про визнання недійсними (незаконними) рішень загальних зборів учасників ПП "Приватна агрофірма "Лан" від 30.11.2023 та від 27.12.2023 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП ПАФ "Лан" та виключення відомостей щодо позивача, як особи яка має право вчиняти дії від Підприємства, направлені на відновлення повноважень позивача як директора ПП "Приватна агрофірма "Лан".

Однак, вимоги позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПП "Приватної агрофірми "Лан", оформлених протоколами від 30.11.2023 та від 27.12.2023, відповідно до якого позивача було звільнено з посади директора ПП "Приватної агрофірми "Лан" та позбавлено права підпису від імені Підприємства, не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки у разі задоволення позову позивача не буде автоматично поновлено на вказаній посаді та поновлено його повноваження на вчинення юридичних дій від імені Підприємства, а відповідні вимоги позивачем заявлені не було.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо неефективності обраного позивачем способу захисту щодо заявлених позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат відповідача, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному господарському суді, суд вказує таке.

Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення визначається, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правничу допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзивах на позов та апеляційну скаргу відповідач вказував, що ТОВ "Віп Контракт" заявило, що розмір судових витрат відповідача, зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції становив 60 000 грн, а в суді апеляційної інстанції 20 000 грн (т. 1, а. с. 114-117; т. 3, а. с. 107-117).

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога в судах першої та апеляційної інстанцій відповідачу надавалася ПП "Адвокатське об`єднання "Карпішин та партнери".

Зокрема, 24.01.2024 між Приватним підприємством "Приватною агрофірмою "Лан" (клієнт) та ПП "Адвокатське об`єднання "Карпішин та партнери" (адвокатське об`єднання) було укладено Договір про надання правничої допомоги (т.1, а. с. 130-132), за умовами п. 1.1. якого адвокатське об`єднання згідно з цим Договором бере на себе зобов`язання надавати Клієнтові за винагороду та за рахунок Клієнта правничу допомогу, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану Адвокатським об`єднанням правничу допомогу.

За п. 1.2 Договору, Адвокатським об`єднанням надається така правнича допомога:

надання консультацій і роз`яснень, інформації щодо законодавства;

складання заяв, відзивів, клопотань, адвокатських запитів, складання інших документів правового характеру, підготовка до судових засідань, збирання доказів, інформації, аналіз позову, аналіз судової практики та чинного законодавства України з метою подальшого складання відзиву на позов;

ознайомлення із матеріалами справи.

За умовами пункту 1.2.4 Договору, представництво Клієнта в Господарському суді Житомирської області, справа №906/85/24 за позовом ОСОБА_1 , з усіма правами (без обмежень), наданими законодавством стороні.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, вартість послуг за цим Договором становить 60 000 грн.

Пунктом 3.2 Договору сторони передбачили, що розрахунок за послуги, передбачені цим Договором здійснюються Клієнтом протягом трьох банківських днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до прийняття Господарським судом Житомирської області рішення у справі (пункт 7.1 Договору).

26.06.2024 актом виконаних робіт ПП ПАФ "Лан" та ПП "Адвокатське об`єднання "Карпішин та партнери" погодили, що загальна вартість виконаних робіт складає 60 000 грн (т. 3, а. с. 46).

Також, 20.08.2024 між Приватним підприємством "Приватною агрофірмою "Лан" (клієнт) та ПП "Адвокатське об`єднання "Карпішин та партнери" (адвокатське об`єднання) було укладено Договір про надання правничої допомоги (т.3, а. с. 118-119), за умовами п. 1.1. якого адвокатське об`єднання згідно з цим Договором бере на себе зобов`язання надавати Клієнтові за винагороду та за рахунок Клієнта правничу допомогу, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану Адвокатським об`єднанням правничу допомогу.

За п. 1.2 Договору, Адвокатським об`єднанням надається така правнича допомога:

надання консультацій і роз`яснень, інформації щодо законодавства по справі № 906/85/24 за апеляційною скаргою Кучерявого О.В.;

складання заяв, відзивів, клопотань, адвокатських запитів, складання інших документів правового характеру, підготовка до судових засідань, збирання доказів, інформації по справі №906/85/24;

ознайомлення із матеріалами справи № 906/85/24.

представництво в Північно-західному апеляційному господарську суді по справі №906/85/24 з усіма правами (без обмежень), наданими законодавством відповідачу.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, вартість послуг за цим Договором становить 20 000 грн.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до ухвалення рішення по справі № 906/85/24 Північно-західним апеляційним господарським судом. (пункт 7.1 Договору).

20.08.2024 актом виконаних робіт ПП ПАФ "Лан" та ПП "Адвокатське об`єднання "Карпішин та партнери" погодили, що загальна вартість виконаних робіт складає 20 000 грн (т. 3, а. с. 121).

Відповідно до платіжної інструкції № 42 від 21.08.2024 відповідач сплатив на користь Адвокатського об`єднання 20 000 грн (т. 3, а. с. 123).

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний господарський суд вказує, що відповідачем підтверджено розмір витрат, які він має понести у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції в розмірі 60 000 грн.

Доводи скаржника про їх неспівмірність є загальними, не конкретизованими. Позивач не вказує в чому саме вони полягають та який розмір витрат буде в цьому випадку обґрунтованим та розумним. Тому, самі лише доводи не можуть бути покладені в обґрунтування підстав для зменшення таких витрат відповідача, які він понесе за наслідком розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, відповідачем підтверджено понесення судових витрат у розмірі 20 000 грн у зв`язку із переглядом рішення в апеляційному господарському суду, а їхній розмір на переконання суму відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності, є обґрунтованими, а як наслідок такі витрати повинні бути відшкодовані за рахунок позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 27.06.2024 у справі № 906/85/24 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 27.06.2024 у справі № 906/85/24 - без змін.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Ріхтера Святослава, будинок 33, квартира 1, код 31624499) - 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання цієї постанови.

4. Справу № 906/85/24 надіслати Господарському суду Житомирської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.