ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"17" вересня 2024 р. Справа№ 910/4276/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представника учасника справи згідно протоколу судового засідання від 17.09.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» - Пахомова Ігора Юрійовича про розподіл судових витрат

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 (повний текст рішення складено 21.03.2024)

у справі №910/4276/23 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Дістрибьюшин»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1

про стягнення 4 470 999,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі по тексту - позивач, Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Дістрибьюшин» (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі по тексту - відповідач 3) про солідарне стягнення з відповідачів 4 362 062,04 грн основного боргу, 108 937,62 грн процентів за період з 30.12.2022 по 03.03.2023, та судових витрат, у тому числі 67 064,99 грн судового збору, та 231 049,98 грн витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких визначено позивачем у позові.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.05.2023 у справі №910/4276/23 позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення 4 470 999,66 грн залишив без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.05.2023 у справі №910/4276/23 залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 (далі по тексту - третя особа).

Господарський суд міста Києва рішенням від 21.02.2024 у справі №910/4276/23 позов задовольнив частково; стягнув солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Дістрибьюшин» (відповідача 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (відповідача 2) на користь позивача грошові кошти у розмірі 4 362 062,04 грн; стягнув з відповідача 1 на користь позивача відсотки у розмірі 108 937,62 грн; в іншій частині позову до відповідача 2 суд першої інстанції відмовив; стягнув з відповідача 1 на користь позивача судовий збір у розмірі 33 532,50 грн; стягнув з відповідача 2 на користь позивача судовий збір у розмірі 32 715,47 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач 2 звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 у справі №910/4276/23 скасувати в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» грошових коштів у розмірі 4 362 062,04 грн та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» судового збору у розмірі 32 715, 47 грн та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» грошових коштів у розмірі 4 362 062, 04 грн та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» судового збору у розмірі 32 715, 47 грн відмовити повністю; витрати по сплаті судового збору покласти на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний».

Північний апеляційний господарський суд постановою від 03.09.2024 у справі №91/4276/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 у справі №910/4276/23 залишив без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 у справі №910/4276/23 залишив без змін; судові витрати за подання апеляційної скарги поклав на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса».

06.09.2024 позивачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4276/23, яка зареєстрована Північним апеляційним господарським судом 09.09.2024. За вказаною заявою позивач просив суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача 2 на його користь 235 603,10 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №910/4276/23 у суді апеляційної інстанції, які включають в себе правничу допомогу щодо складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 500,00 грн, правничу допомогу щодо участі у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції (04.06.2024, 23.07.2024, 27.08.2024 та 03.09.2024) - 14 000,00 грн, гонорар за прийняття рішення на користь замовника 5 % від суми вимог - 218 103,10 грн.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, картки, додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому (судді-доповідачу) (складу суду) від 09.09.2024 заяву представника позивача передано на розгляд колегії Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.09.2024 розгляд заяви представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» - Пахомова Ігора Юрійовича про розподіл судових витрат призначив на 17.09.2024 о 13 год. 15 хв.

Відповідачем 2 сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду заперечення на заяву представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» - Пахомова Ігора Юрійовича про розподіл судових витрат, за якою просив суд апеляційної інстанції залишити вказану заяву позивача без задоволення, посилаючись на те, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача 2 розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірним із справою.

Відповідач 2 також зазначає, що витрати у розмірі 14 000,00 грн за участь у 4-х судових засіданнях у суді апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки представник позивача лише в одному судовому засіданні здійснював виступ та надавав пояснення, всі інші судові засідання носили організаційний характер, за результатами яких розгляд справи відкладався. При цьому представник позивача приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, отже, представник позивача не витрачав час та ресурси для прибуття у приміщення суду.

Крім того, як зазначає відповідач 2, дана справа про стягнення заборгованості є рамковою та не складною.

13.09.2024 представником позивача сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду заяву про розгляд його заяви без його участі, заяву підтримує та просить суд апеляційної інстанції задовольнити її у повному обсязі.

Відповідач 1 своїх представників в судове засідання, призначене на 17.09.2024, не направив про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином шляхом доставки ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі №91/4276/23 до його електронного кабінету.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу (абзац 2 частини 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).

Згідно із частиною 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 6 статті 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, відповідач 1 повідомлений судом апеляційної інстанції належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції розглядає заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі за відсутності представників позивача та відповідача 1, належним чином повідомлених судом апеляційної інстанції, що не перешкоджає її розгляду.

У судовому засіданні 17.09.2024 представник відповідача 2 заперечив проти задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про розподіл судових витрат, заслухавши пояснення представника відповідача 2, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

За статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із частиною 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.06.2018 між позивачем (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» (Виконавець) укладено Договір №1/6-18 про надання правової допомоги (далі по тексту - Договір) з наступними умовами:

- Замовник доручає та оплачує, а Виконавець бере на себе зобов`язання представляти інтереси Замовника у всіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях, в тому числі у органах внутрішніх справ, структурних підрозділах прокуратури України та інших правоохоронних органах, в органах державної виконавчої служби (перед приватними виконавцями), а також вести від імені Замовника справи у всіх судових установах України, незалежно від їх місця знаходження та які відносяться до судів першої, апеляційної та касаційної інстанції згідно з процесуальним законодавством України, з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та іншій зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому, потерпілому, стягувачу або боржнику, свідку, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представляти інтереси Замовника у цивільних, господарських, адміністративних справах, а також у справах про адміністративне правопорушення, кримінальних справах та провадженнях, в тому числі під час досудового слідства та судового розгляду, для чого надає йому право: подавати від мого імені заяви, скарги, позовні заяви, додатки, пояснення, уточнення, клопотання, відзиви, довідки та будь-які інші документи, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, вироків, постанов, ухвал, судові накази, виконавчі листи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, змінювати підстави та предмет позову, визнавати позов повністю та/або частково, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову тощо, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, одержувати довідки та документи в будь-яких компетентних органах, сплачувати судовий збір, державне мито або будь-які інші платежі, розписуватись за замовника, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього Договору та користуватися іншими процесуальними правами, встановленими та наданими замовнику законом (пункт 1.1 Договору);

- за послуги, що надаються Виконавцем у відповідності із умовами даного Договору, Замовник сплачує Виконавцю гонорар (винагороду) у розмірі та у порядку, передбаченому у Додатку № 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору. На вимогу Виконавця гонорар може сплачуватися і до моменту надання послуг Замовнику, а у разі відмови останнього від їх оплати, Виконавець має право припинити надання послуг до моменту їх оплати (пункт 4.1 Договору);

- витрати Виконавця, понесені останнім або його представником у зв`язку із виконанням доручень Замовника (поїздки, відрядження, оплати судового збору та державного мита та інші витрати) оплачуються Замовником не пізніше наступного дня згідно виставленого виконавцем рахунку (пункт 4.2 Договору);

- порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для заміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в додатку до договору про надання правової допомоги (пункт 4.3 Договору);

- даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 (пункт 8.1 Договору).

Додатковими угодами №1 від 18.12.2018, №2 від 18.12.2019, №3 від 16.12.2020, від 31.12.2021, від 21.12.2022 до Договору сторони змінювали (продовжували) строк дії Договору.

Додатковою угодою від 13.12.2023 до Договору сторони домовились, що Договір діє до 31.12.2024.

Свою діяльність адвокат здійснює на підставі Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії ОД №00316, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 15.11.2017 №3.

На підтвердження повноважень адвоката на надання правничої допомоги представником позивача надано суду апеляційної інстанції Ордер на надання правничої допомоги серії ВН №1406681 від 06.08.2024 у Північному апеляційному господарському суді.

Протоколом №1 засідання ради адвокатів Адвокатського об`єднання «Юрпрайм» від 15.06.2018 затверджені мінімальні ставки адвокатської винагороди, зокрема: - усна консультація клієнта - 500,00 грн, - письмове роз`яснення з правових питань - 1 000,00 грн, - правовий аналіз правочину - 2 000,00 грн, - складання адвокатського запиту - 1 000,00 грн, - складання договорів, угод, звернень, заяв - 2 000,00 грн, - складання позовної заяви - 4 000,00 грн, - складання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, заяви, клопотань - 3 500,00 грн, - ознайомлення з матеріалами справи - 1 000,00 грн, - участь у судовому зсіданні - 3 500,00 грн.

Статтею 8 протоколу №1 засідання ради адвокатів Адвокатського об`єднання «Юрпрайм» від 15.06.2018 «Гонорар успіху» визначено, що якщо договором на правову допомогу з клієнтом не визначено конкретного розміру гонорару успіху, то для майнових спорів його розмір встановлюється на наступному рівні: 5% від суми грошових коштів, стягнутих на користь клієнта.

Заявником до заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження наданих послуг надано суду апеляційної інстанції Акт №537 прийому-передачі виконаних робіт від 05.09.2024, за яким Виконавець надав, а Замовник прийняв наступні послуги в рамках справи №910/4276/23, яка розглядалась Північним апеляційним господарським судом: 1.1 правнича допомога щодо складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 500,00 грн, 1.2 правнича допомога щодо участі у суді апеляційної інстанції (04.06.2024, 23.07.2024, 27.08.2024, 03.09.2024) - 14 000,00 грн, 1.3 гонорар за прийняття рішення на користь Замовника 5% від суми вимог - 218 103,10 грн. Разом: 235 603,10 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 15.06.2022 у справі №910/12876/19 зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач 2 своїм правом, визначеним у частині 5 статті 126 ГПК України, скористався, надавши заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» та у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

У рішення від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача 2, за яким позивач, заперечуючи проти задоволення апеляційної інстанції відповідача 2, дотримувався правової позиції, яка викладена у позові.

Як слушно зауважив представник відповідача 2 представник позивача лише в одному судовому засіданні надавав пояснення по суті спору в межах апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Крім того, судові засідання за участю представника позивача проводились в режимі відеоконференції, отже, представник не витрачав свій час на прибуття до Північного апеляційного господарського суду та очікування судового засідання.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Судом апеляційної інстанції при розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення взято до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг; час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг. За висновком суду апеляційної інстанції розмір витрат на правничу допомогу, які представником позивача заявлені до стягнення у суді апеляційної інстанції, є завищеними та не співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що вирішення справи не впливає на репутацію позивача та відсутність публічного інтересу до справи.

При цьому суд апеляційної інстанції враховав: чи змінювалася правова позиція сторін у справі, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

Вирішуючи питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», суд апеляційної інстанції виходить з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ № 922/1964/21).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір «гонорару успіху» визначено сторонами не за умовами Договору, а у статті 8 протоколу №1 засідання ради адвокатів Адвокатського об`єднання «Юрпрайм» від 15.06.2018.

Верховний Суд виснував, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, додаткова постанова Верховного Суду від 01.02.2024 у справі №910/2053/20).

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 ГПК України).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача 2 на користь позивача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

За результатами розгляду заяви позивача про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі суд апеляційної інстанції приймає додаткову постанову.

З урахуванням того, що за прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат судовий збір не сплачується, то розподіл судових (судового збору) у такому випадку не здійснюється.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» - Пахомова Ігора Юрійовича про розподіл судових витрат у справі №910/4276/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36483471) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» (65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20953647) 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень) витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/4276/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 25.09.2024.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська