РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2024Справа № 910/7659/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Доля і Ко. ЛТД» (пров. Памви Беринди, 4, м. Київ, 01015; ідентифікаційний код 01043342)

до Музею мистецтв та археології Середземномор`я та Близького сходу (вул. Старонаводницька, буд. 17/2, м. Київ, 01015; ідентифікаційний код 34880649)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (вул. М. Омеляновича - Павленка, 15, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 37401206)

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання вчинити дії,

Представник сторін:

від позивача: Колесніков Ігор

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Доля і Ко. ЛТД» (далі за текстом - ТОВ «Доля і Ко. ЛТД», Позивач) з позовом до Музею мистецтв та археології Середземномор`я та Близького сходу (далі за текстом - Музей, Відповідач), в якому Позивач просить суд:

- усунути перешкоди ТОВ «Доля і Ко. ЛТД» у користуванні нерухомим майном, житловим будинком, розташованим за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2, шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Відповідача за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2;

- зобов`язати Відповідача внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про зміну місцезнаходження Відповідача за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2 на іншу адресу.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що він є власником нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2 з 11.08.2023, за якою також зареєстроване місцезнаходження Відповідача.

При цьому, Позивач зазначає, що фактично Відповідач за вказаною адресою не знаходиться, жодних договорів з ним чи то попереднім власником на користування нерухомим майном з Відповідачем не укладалося, що свідчить про незаконність використання Відповідачем адреси місцезнаходження.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що відомості про Відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в частині його адреси місцезнаходження порушують права власника майна, що є підставою для термінового усунення порушення права власності та внесення змін в порядку визначеному діючим законодавством, щодо зміни місцезнаходження.

В позасудовому порядку питання зміни зареєстрованої адреси місцезнаходження Відповідача врегулювати не вдалося, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 29.07.2024.

Підготовче засідання 29.07.2024 відкладено на 12.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.09.2024.

Судове засідання 09.09.2024 відкладено на 16.09.2024.

У судовому засіданні 16.09.2024 представник Позивача підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи.

Суд зазначає, що ухвали по даній справі, зокрема, ухвала про відкриття провадження від 01.07.2024 надсилалась Відповідачу на офіційну адресу місцезнаходження поштовими повідомлення.

Однак, конверти повернулися на адресу суду не врученими із зазначенням причин: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Однак, станом на 16.09.2024 відзив до матеріалів справи не подано.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 16.09.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав станом на 11.08.2023 Позивач є власником нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2 з 11.08.2023.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнахоженням (юридичною адресою) Відповідача зазначено: м. Київ, вул. Старонаводницька, будинок 17/2.

Згідно доводів Позивача, він як власник нерухомого майна за вказаною адресою, не укладав жодних договорів з Відповідачем на користування нерухомим майном за адресою місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2, що могло б бути законною підставою для місцезнаходження Відповідача за вказаною адресою та використання такої адреси у якості достовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Акціонерне Товариство Державний експортно-імпортний банк України» (колишній власник), у відповіді № 0000609/12218-24 від 19.04.2024 на адвокатський запит від 09.04.2024 № 09/04-1, повідомив, що за період з 19.08.2009 по 11.08.2023, протягом якого банк був власником вищевказаного нерухомого майна, договір користування таким нерухомим майном з Відповідачем не укладався.

Дата реєстрації Відповідача, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є - 01.03.2007 Номер запису: 0026712.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем за місцезнаходженням Відповідача направлено лист від 28.03.2024 з вимогою змінити місцезнаходження, яке адресатом не отримано та відповідно залишено без задоволення.

Також, Позивачем до матеріалів справи надано лист ДПС України ГУ ДПС у м. Києві від 03.04.2024 № 33907/6/26-15-12-01-07, з якого вбачається, що за адресою місцезнаходження нерухомого майна Позивача - місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2 зареєстровано 12 юридичних осіб.

Так, згідно доводів Позивача використання Відповідачем адреси місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2, як місцезнаходження юридичної особи є неправомірним та свідчить про його протиправну поведінку, оскільки формальне використання зазначеної адреси для визначення місцезнаходження юридичної особи без згоди власника об`єкта нерухомого майна, створює перешкоди у здійсненні права власності та є порушенням прав Позивача.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів Відповідача на спростування заявлених вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Статтею 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань» визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно частини 1 статті 10 зазначеного закону документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як встановлено судом вище, офіційною адресою місцезнаходження Відповідача є: місто Київ, вулиця Старонаводницька, будинок 17/2.

Однак, згідно доводів Позивача, що не заперечується та не спростовується Відповідачем, останній фактично відсутній за місцем своєї реєстрації, а використовує таку адресу без згоди власника нерухомого майна, яке знаходиться за вказаною адресою (Позивач).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

У відповідності до частини 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються: рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, а також установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі.

Пунктом 2 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належать: визначення основних напрямів діяльності товариства; внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства у визначеному вказаною статтею порядку.

Так, вирішення питання про зміну місцезнаходження Відповідача з внесенням змін до статуту такого товариства віднесено до виключної компетенції вищого органу управління відповідача - загальних зборів учасників Відповідача, про що і просить Позивач в прохальній частині позову.

Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Особа набуває річ (майно) у власність з метою задоволення особистих інтересів. Цей інтерес власника полягає в отриманні вигоди або користі від користування річчю (майном). Саме через користування реалізується призначення речі. Використання нерухомого майна Позивача Відповідачем в якості місцезнаходження без наявності правових підстав свідчить про незаконність такого використання.

Бездіяльність Відповідача щодо необхідної зміни місцезнаходження товариства з адреси належного майна Позивача, з внесенням відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є протиправним, а використання адреси нерухомого майна для визначення місцезнаходження юридичної особи та отримання від цього відповідної вигоди, без отримання згоди власника об`єкта нерухомого майна, є порушенням права власності та створює перешкоди власнику (в даному разі Позивачу) у здійсненні ним своїх прав вільно та на власний розсуд користуватись та розпоряджатись майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь який час.

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №212/6724/17.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту, в тому числі судового, може бути порушене, невизнане або оспорюване право.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 16 ЦК України закріплено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Підсумовуючи викладене вище, суд погоджується з доводами Позивача, що формальне використання зазначеної адреси Відповідачем для визначення місцезнаходження юридичної особи, без згоди власника об`єкта нерухомого майна, створює перешкоди у здійсненні права власності та є порушенням прав Позивача, а відтак Позивач має право на усунення таких порушень, а обраний Позивачем спосіб захисту є ефективним, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому судом встановлено, що станом на дату ухвалення даного рішення місцезнаходження Відповідача з адреси належного Позивачу нерухомого майна не змінено, про що відповідно не внесено відомостей до Єдиного державного реєстру, які фактично містять недостовірну інформацію стосовно Відповідача, а чинне законодавство України не містить будь-яких інших механізмів, які дозволяють Позивачу встановити певний факт та вплинути на відповідача, ніж вирішення спору судом.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище та враховуючи встановлені судом обставини за сукупність наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено факт порушення Відповідачем його прав, як власника об`єкта нерухомого майна, що відповідно є підставою для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Доля і Ко. ЛТД» - задовольнити.

2. Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Доля і Ко. ЛТД» (ідентифікаційний код 01043342) у користуванні нерухомим майном, житловим будинком, розташованим за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2, шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Музею мистецтв та археології Середземномор`я та Близького сходу (ідентифікаційний код 34880649) за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2.

3. Зобов`язати Музей мистецтв та археології Середземномор`я та Близького сходу (ідентифікаційний код 34880649) внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про зміну місцезнаходження товариства за адресою м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 17/2 на іншу адресу.

4. Стягнути з Музею мистецтв та археології Середземномор`я та Близького сходу (вул. Старонаводницька, буд. 17/2, м. Київ, 01015; ідентифікаційний код 34880649) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Доля і Ко. ЛТД» (пров. Памви Беринди, 4, м. Київ, 01015; ідентифікаційний код 01043342) витрати по сплаті судового збору в розмірі - 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 23.09.2024

Суддя Антон ПУКАС