ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 вересня 2024 рокуСправа № 912/2390/24

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Бестаченко О.Л., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріорі като" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 5, кв. 29; ) від 19.09.2024 № б/н про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріорі като" від 19.09.2024 № б/н про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста компані" 4 264,64 грн, з яких: за накладною від 25.01.2023 № KK0U-000164 - 3 624,64 грн, за накладною від 15.03.2023 № KK0U-000544 - залишок боргу у сумі 160,00 грн, за накладною від 15.03.2023 № KK0U-000545 - залишок боргу у сумі 160,00 грн, за накладною від 15.03.2023 № KK0U-000546 - залишок боргу у сумі 160,00 грн, за накладними від 15.03.2023 № KK0U-000547 та від 20.03.2023 № KK0U-000590 - залишок боргу у сумі 160,00 грн.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов Договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, в частині оплати за поставлений товар.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 3 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як зазначає заявник, у період з січня 2023 року по січень 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кріорі като" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аваста компані" виникли договірні правовідносини з поставки товару (шляхом укладення договору поставки у спрощеній формі, у відповідності до положень ст. 205 Цивільного кодексу України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Також згідно з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі.

Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Пунктами 12, 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

При цьому, заявником не надано суду, у якості доказу ні в електронній, ні у формі паперових копій електронних повідомлень чи договору, на підставі яких між заявником та боржником виникли договірні правовідносини.

Наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами за фактом оплати товару не заперечується судом, але в такому випадку стягнення заборгованості має вирішуватися із необхідністю доведення виникнення господарських зобов`язань та грошової заборгованості боржника в порядку позовного провадження.

У даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у господарських справах, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин, оскільки така обставина належить до предмета доказування.

За наведеного вбачається, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам статей 148, 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником не надано доказів підписання договору в письмовій формі.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кріорі като" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста компані" 4 264,64 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її постановлення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копії ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Кріорі като" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Аваста компані" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Ухвалу підписано 25.09.2024.

Суддя О.Л. Бестаченко