Справа № 909/636/23
УХВАЛА

25.09.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В.,

секретаря судового засідання Оліфіренко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" від 16.09.2024 (вх. № 8120/24 від 16.09.2024) про розстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

про стягнення заборгованості в сумі 97331406 грн 45 к., з яких 68349517 грн 04 к. - основний борг, 16481060 грн 82 к. - пеня, 7283952 грн 40 к. - штраф, 1354632 грн 33 к. - 3 % річних, 3862243 грн 86 к. - інфляційні втрати,

за участю:

представника позивача Шатарської Т. Н.,

представника відповідача Мороз О. М.,

у с т а н о в и в :

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про стягнення заборгованості в сумі 97331406 грн 45 к., з яких 68349517 грн 04 к. - основний борг, 16481060 грн 82 к. - пеня, 7283952 грн 40 к. - штраф, 1354632 грн 33 к. - 3 % річних, 3862243 грн 86 к. - інфляційні втрати.

Рішенням від 20.08.2024, суд позовні вимоги задоволив у повному обсязі.

На виконання рішення суд видав наказ від 18.09.2024.

16.09.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшла заява б/н (вх. № 8120/24) від представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду на дев`ять місяців рівними платежами.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на наступне:

- через війну та економічну ситуацію товариство стикається з суттєвим погіршенням фінансового стану, зокрема через падіння обсягів розподілу електроенергії та значні збитки від технологічних втрат;

- заборгованість споживачів та постачальників перед товариством складає понад 710 мільйонів гривень, що ускладнює виконання фінансових зобов`язань;

- примусове виконання рішення може призвести до блокування рахунків і зупинки роботи товариства, що поставить під загрозу електропостачання в регіоні, зокрема критично важливі об`єкти;

- одномоментне стягнення заборгованості може вплинути на якість та стабільність електропостачання в осінньо-зимовий період, що особливо важливо в умовах воєнного стану;

- відповідач має намір повністю та добровільно погасити борг перед позивачем по справі;

- відповідач частково сплатив суму заборгованості в розмірі 150000 грн 00 к., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.09.2024 № V41743/1).

Ухвалою від 18.09.2024 суд призначив розгляд заяви про розстрочку виконання рішення суду на 25.09.2024.

19.09.2024 на адресу суду від позивача надійшло заперечення (вх. № 14598/24 від 19.09.2024) на заяву про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до якого позивач проти заяви про розстрочку виконання рішення суду заперечив, мотивуючи тим, що

- законодавство України вимагає обов`язкового виконання судових рішень, що набули законної сили, і це є частиною права на справедливий судовий захист;

- несвоєчасна оплата боргів від відповідача ставить під загрозу фінансову стабільність НЕК "Укренерго", що може призвести до штрафів за іншими договорами;

- через масовані ракетні атаки РФ НЕК "Укренерго" несе значні витрати на відновлення інфраструктури, що вимагає фінансових ресурсів;

- сума, стягнута за рішенням суду, не є настільки великою, щоб зупинити діяльність відповідача, тому підстав для розстрочення немає.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заяву про розстрочку виконання рішення суду з підстав викладених у заяві та просила її задоволити в повному обсязі.

Представник позивача проти заяви про розстрочку виконання рішення суду заперечила з підстав викладених у запереченні та просила суд в її задоволенні відмовити.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення суду, заслухавши представників сторін, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 331 ГПК України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту приписів ст. 331 ГПК України вбачається, що відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується після набрання рішенням законної сили, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Розстрочка означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі та допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

При цьому, суд звертає увагу, що розстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду, покращення фінансового стану відповідача, виконання ним зобов`язань як перед позивачем, так і перед третіми особами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною "права на суд", адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно п. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

На думку суду, наведені відповідачем доводи є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст. ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі на даний момент, з наступних підстав.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наразі є продовженим.

Боржник зазначає, що має численні борги, що виникли саме через військову агресію російської федерації та вкрай складну ситуацію на ринку енергетики.

Також боржник зазначає, що розстрочення виконання рішення суду надасть йому можливість належним чином розрахуватися з позивачем, оскільки арешт банківських рахунків відповідача саме в даний період може привести до невідворотних наслідків для боржника, а також надасть змогу надалі виконувати свої зобов`язання перед іншими контрагентами.

Суд вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може критично вплинути на діяльність відповідача.

Судом враховано фінансовий стан сторін та те, що розстрочка виконання рішення в даній справі на 9 місяців не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, крім того, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та надасть боржнику можливість виконати судове рішення.

При цьому суд звертає увагу, що намір відповідача погасити заборгованість підтверджується шляхом часткової її сплати останнім 03.09.2024 в сумі 150000 грн 00 к. (наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №V41743/1 від 03.09.2024).

З огляду на наведені приписи процесуального закону, оцінивши зазначені вище фактичні обставини, факт зменшення суми заборгованості, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та наміри відповідача добровільно виконати рішення суду та погасити існуючу перед позивачем заборгованість, що сприятиме ефективному виконанню судового рішення, суд вважає за можливе задоволити заяву відповідача у цій справі, розстрочивши виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2024 у справі № 909/636/23 по сплаті присудженої суми заборгованості (з урахуванням часткової її сплати в розмірі 150000 грн 00 к.) на дев`ять місяців рівними платежами.

При цьому суд відзначає, що розстрочення рішення суду у даній справі, не звільняє відповідача від обов`язку щодо погашення заборгованості перед позивачем та не позбавляє його можливості достроково погасити наявну заборгованість.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 ГПК України про розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" від 16.09.2024 (вх. № 8120/24 від 16.09.2024) про розстрочення виконання судового рішення задоволити.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2024 у справі № 909/636/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про стягнення 1354632 (один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн 33 к. - 3% річних, 3862243 (три мільйони вісімсот шістдесят дві тисячі двісті сорок три) грн 86 к. - інфляційних втрат та 710030 (сімсот десять тисяч тридцять) грн 53 к. - судового збору, на дев`ять місяців рівними платежами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 25.09.2024 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України строк та порядку.

Повний текст ухвали складений 30.09.2024.

Суддя Т. В. Стефанів