УХВАЛА

м. Київ

30.09.2024Справа №910/9274/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без виклику учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", м. Київ

про стягнення 10 870, 92 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач) коштів в розмірі 10 870, 92 грн з яких: 8 651, 28 грн - пеня, 1 269, 90 грн - інфляційні втрати, 949, 74 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

12.08.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній повідомляє про сплату ним 8 651, 28 грн - пені, 1 269, 90 грн - інфляційних втрат та 949, 74 грн - 3% річних, що підтверджується долученими копіями платіжних інструкцій, а тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також просив зменшити заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 1 000, 00 грн.

13.08.2024 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а також просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального кодексу можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача коштів в загальному розмірі 10 870, 92 грн.

Як вбачається з відзиву на позов та заяви позивача, 09.08.2024 відповідачем було сплачено на користь позивача кошти в загальному розмірі 10 870, 92 грн, що підтверджується копіями долучених платіжних інструкцій.

Таким чином, у даній справі відсутній предмет спору, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як передбачено в ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки, сплата відповідачем суми позовних вимог відбулась після звернення позивача до суду з позовом, в зв`язку з чим спір виник, саме з вини відповідача, суд вбачає підстави для покладення судового збору на відповідача.

Також позивач просив стягнути з відповідача 5 000, 00 витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання учасника справи з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін. Зазначений правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 7.37 - 7.39 постанови від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

У даному випадку, враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, керуючись положеннями ст. 129, 130 ГПК України, суд прийшов до висновку, що судовий збір, сплачений позивачем платіжною інструкцією № 5483 від 09.04.2024 на суму 3 028, 00 грн., підлягає стягненню з відповідача.

Щодо витрат на правничу дорогу, то суд дійшов висновку, що вказані витрати також підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 129, 130 ГПК України, але у сумі, визначеній судом.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. позивач долучив до справи:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність КС № 10423/10, видане Гедз Ю.В.;

- довіреність № 0124-13 віл 05.01.2024, якою адвоката Гедз Ю. В. уповноважено на представництво інтересів позивача;

- копію договору про надання правової допомоги №2-12/2023-ю від 08.12.2023, укладеного між позивачем та Адвокатським Бюро "Гедз";

- копію акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 08.12.2023 на загальну суму 16 000,00 грн, в якому значаться виконані адвокатом роботи у даній справі на 5 000,00 грн;

- платіжну інструкцію №5639 від 17.07.2024, відповідно до якої ПрАТ "СК "УСГ" сплатило на рахунок Адвокатського бюро ГЕДЗ витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 16 000, 00 грн, зокрема, за виконані адвокатом роботи у даній справі на 5 000,00 грн.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: малозначність справи; ціна позову становить 10 870, 92 грн; предметом спору є стягнення пені та матеріальних втрат, нарахованих на вже сплачену відповідачем суму страхового відшкодування; складання такого позову не викликає складнощів та не займає багато часу у кваліфікованого адвоката, при цьому судова практика у таких спорах є сталою; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, яке було закрито у зв`язку зі сплатою відповідачем заявленої суми стягнення в добровільному порядку; відсутність будь-яких заперечень відповідача проти позову, а також процесуальних заяв та клопотань з його боку.

Також суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, а також врахувавши заперечення відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявлених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та встановити їх в розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 231-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/9274/24 закрити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (, адреса: 03038, м. Київ, І. Федорова, 32-А) судовий збір в розмірі 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000, 00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.).

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МОРОЗОВ