РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2024Справа №910/8893/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м. Київ

до Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

про стягнення 25 324, 33 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач) суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2021 у місті Києві сталася ДТП за участю застрахованого у позивача автомобіля «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Аксор Індастрі» та автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , якого було визнано винним у ДТП у судовому порядку та на момент ДТП працював у відповідача. У зв`язку з чим, позивач після виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспорт вважає, що до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки в розмірі 25 324, 33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

31.07.2024 до суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

15.08.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову.

19.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно з якою просив задовольнити позов.

20.08.204 до суду від відповідача надійшли заперечення за змістом яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2021 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик, позивач) та ТОВ «Акор Індастрі» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного трансорту «КАСКО CORPORATE» №005011/4100/0000257 (договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 .

29.11.2021 о 09:50 год. в м. Києві по пр-ту Степана Бандери, 9, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Акор Індастрі» та автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва №756/18969/21 від 16.12.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з чим страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку СТО від 30.11.2021 №УКК3018446, вартість відновлювального ремонту автомобіля «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 становить 29 502, 69 грн.

На підставі чого 07.12.2021 позивачем було складено страховий акт про виплату ТОВ «Аксор Індастрі» страхового відшкодування в розмірі 28 327, 69 грн.

Також згідно з рахунком СТО від 15.01.2024 від 15.01.2022 №УКК3018556, вартість відновлювального ремонту автомобіля «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 становить 13 557, 08 грн.

У зв`язку з чим, 20.01.2022 було складено страховий акт №00478373/доплата про виплату страховку страхового відшкодування в розмірі 13 557, 08 грн.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем було сплачено на користь ТОВ «Аксор Індастрі» страхове відшкодування в загальному розмірі 41 884, 77 грн (28 327, 69 грн + 13 557, 08 грн), що підтверджується долученими копіями платіжних доручень №264825 від 08.12.2021 та №004014 від 21.01.2022.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200379168.

ПрАТ «СК «Бробізнес» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 16 560, 44 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №244825 від 04.01.2022 та копією платіжного доручення №251296 від 27.09.2022.

Оскільки на момент ДТ, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання трудових обов`язків помічника директора Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн (41 884, 77 грн - 16 560, 44 грн).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом встановлено факт виконання позивачем договору страхування №005011/4100/0000257 та виплати, на підставі заяви страхувальника, своєму страхувальнику страхового відшкодування в загальному розмірі 41 884, 77 грн, перерахувавши його на рахунок СТО, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вже зазначалось, вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 426/16825/16-ц від 05.12.2018.

Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

При цьому суд зазначає, що страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23.05.2024 №754/17560/23 встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП був працівником відповідача, а сам автомобіль «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 належить відповідачу.

Відповідачем не спростовано тих обставин, що ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання своїх трудових обов`язків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29.11.2021, в даному випадку, є відповідач.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість вимог позивача, а відтак виходячи з предмету та підстав позову до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6В) суму страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн (двадцять п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 33 коп.) та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МОРОЗОВ