ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/753/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомонтаж» про стягнення 13329 грн. 26 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» через систему «Електронний суд» звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомонтаж» (далі відповідач), про стягнення, на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 29.11.2021 року, 12471 грн. 41 коп. боргу, 362 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 311 грн. 05 коп. 3% річних, що разом становить 13329 грн. 26 коп. та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що набрав чинності 29.11.2021 року, укладеного сторонами, з урахуванням положень ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.09.2017 року №2189-VIII.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/753/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, без виклику, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, ухвала Господарського суду Черкаської області від 18.06.2024 року адресована відповідачу у визначеному ч. 5 ст. 176 ГПК України порядку, повернена до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача: 20701, Черкаська обл., Черкаський район, м. Сміла, вул.Соборна, буд. 77.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

На підставі рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 року за №70 Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг (а.с.21) позивач- Комунальне підприємство Смілакомунтеплоенерго з 01.02.2018 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності на території м. Сміла, у тому числі до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 340340923 від 25.07.2023 року (а.с. 19) вбачається, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергомонтаж» є власником нерухомого майна з реєстраційним номером 30721706, а саме - вбудовано-прибудованого приміщення офісу ТОВ «Енергомонтаж», загальною площею 57,9 кв.м., розміщене на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку № 77 по вул. Соборна (Свердлова), в м. Сміла. Право приватної власності зареєстровано 15.07.2010 року на підставі свідоцтва про право власності САС 876600 від 18.06.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Смілянської міської ради.

29.10.2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради (www.smila-rada.gov.ua) було опубліковано текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021 року.

Вищевказаним Договором (а.с. 13-18) визначено, зокрема, такі умови:

п.1 - договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України;

п.2 - договір набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради https://smila-rada.gov.ua/;

п.3 - виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на веб-сайті Смілянської міської ради https://smila-rada.gov.ua/. Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, який затверджений наказом Мінрегіону від 05.06.2018 №130;

п.4 -фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема: надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги;

п.5 - виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення;

п.11 - обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал);

п.17 - зняття показань засобів вимірювальної техніки - вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця;

п.22 - розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець;

п.30 - споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування у розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/ або на веб-сайті виконавця;

п.31 - вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб сайті виконавця. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу;

п.32 -розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно;

п.п.33,34 - виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу;

п. 37 - у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку: в першу чергу - в рахунок плати за послугу; в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування;

п.п.3 п. 41 - споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором;

п. 45 - у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу;

п.51 - Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності;

п.52 - якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 29.03.2013 року «До категорії споживачів «населення» відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. Всі інші споживачі, які не підпадають під вище зазначені категорії, відносяться до категорії споживачів "інші".» (роз`яснення НКРЕКП є загальнодоступними та опубліковані на оф. сайті ВРУ https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/n0064866- 13#Text).

Рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 30.09.2022 року №392 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, релігійних організацій, інших споживачів для КП «Смілакомунтеплоенерго»» (а.с.24-25) з 01.10.2021 року застосовано протягом опалювального періоду 2022-2023 років для кінцевих споживачів категорії Інші споживачі розмір тарифу на послуги з постачання теплової енергії на рівні тарифу, що встановлений рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25.11.2021 року №539, в сумі 6 054,90 грн./Гкал (з ПДВ) (п.6).

Наказом Комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго від 30.09.2022 року №80 Про встановлення плати за абонентське обслуговування (а.с. 41-) плата за абонентське обслуговування з урахуванням обслуговування та зміни вузлів комерційного обліку теплової енергії, які обліковуються на балансі КП Смілакомунтеплоенерго встановлена у розмірі 25, 54 грн. (з ПДВ) (п.1.2.).

Рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 28.09.2023 року № 365 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, релігійних організацій, інших споживачів для КП «Смілакомунтеплоенерго»» встановлено, що для категорії «Інші споживачі» (з ПДВ) тариф на теплову енергію складає 4 487,98 грн/Гкал (з ПДВ (п. 4), вказані тарифи діють з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року (п.5).

Наказом Комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго від 12.09.2023 року №80 Про встановлення плати за абонентське обслуговування (а.с. 37) плата за абонентське обслуговування з урахуванням обслуговування та зміни вузлів комерційного обліку теплової енергії, які обліковуються на балансі КП Смілакомунтеплоенерго встановлена у розмірі 23,77 грн. (з ПДВ) (п.1.2.), за індивідуальним договорами у період з 01.10.2023 року до 30.09.2024 року (п.2).

Позивач вказав, що в підвальному приміщенні багатоквартирного будинку № 77 по вул. Соборна в м. Сміла, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник СВТУ-10М(М2) ультразвук № 22169, згідно ст.3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

01.11.2022 року за участі представників позивача і представника споживачів складено акт про подачу теплової енергії, в тому числі, до будинку 77 по вул.. Соборній 77 в м. Сміла СВТУ-10М зав. № 22169 (а.с. 26).

01.11.2023 року за участі представників позивача і представника споживачів складено акт про подачу теплової енергії, в тому числі, до будинку 77 по вул.. Соборній 77 в м. Сміла СВТУ-10М зав. № 22169 (а.с. 26 на звороті).

Згідно показників теплового лічильника СВТУ-10М(М2) ультразвук № 22169, встановленого у житловому будинку № 77 по вул. Соборна у м. Сміла, всього будинком було спожито теплової енергії: у в листопаді 2022 24,776 Гкал, у грудні 2022 30,213 Гкал, в січні 2023 33,64 Гкал, в лютому 2023 32,082 Гкал, в березні 2023 24,646 Гкал, у листопаді 2023 23,592 Гкал., у грудні 2023 31,44 Гкал, у січні 2024 38,256 Гкал, у лютому 2024 29,044 Гкал., у березні 2024 27,733 Гкал., що підтверджується показниками лічильника теплової енергії, знятих за допомогою систем дистанційного зняття показань, яке може здійснюватися без присутності споживача або його представника у відповідності до частини 2 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (а.с. 28-32).

За розрахунком позивача на приміщення відповідача в кожному місяці припадала наступна кількість теплової енергії спожитої будинком: у листопаді 2022 року 0,155 Гкал., у грудні 2022 року 0,189 Гкал., у січні 2023 року 0,210 Гкал., у лютому 2023 року 0,201 Гкал., у березні 2023 року 0,154 Гкал., у листопаді 2023 року 0,148 Гкал., у грудні 2023 року 0,197 Гкал.; у січні 2024 року 0,239 Гкал., у лютому 2024 року 0,182 Гкал., у березні 2024 року 0,174 Гкал.

Фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії по котельні №3, що обслуговує житловий будинок № 77 по вул. Соборна за період виникнення заборгованості: листопад 2022 708 год., грудень 2022 496 год., січень 2023 522 год., лютий 2023 647 год., березень 2023 678 год., листопад 2023 707 год., грудень 2023 742 год., січень 2024 742 год., лютий 2024 695 год., березень 2024 679 год.

Із актів прийому-передачі теплової енергії: № 1668 від 30.11.2022 року на суму1192 грн. 82 коп. з ПДВ, № 1956 від 31.12.2022 року на суму 13265 грн. 02 коп. з ПДВ, № 84 від 31.01.2023 року на суму 1459 грн. 23 коп. з ПДВ, №297 від 28.02.2023 року на суму 1453 грн. 18 коп. з ПДВ, № 514 від 31.03.2023 року на суму 1180 грн. 71 коп. з ПДВ, № 741 від 30.11.2023 року на суму965грн. 88 коп. з ПДВ, № 947 від 31.12.2023 року на суму 1155 грн. 61 коп. з ПДВ, № 77 від 31.01.2024 року на суму 1316 грн. 63 коп. з ПДВ, № 305 від 29.02.2024 року на суму 1009 грн. 19 коп. з ПДВ, № 522 від 31.03.2024 року на суму 941 грн. 04 коп. з ПДВ, (а.с. 44- 50) вбачається, що позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2022 року по березень 2024 року на загальну суму 12000 грн. 31 коп.

Із актів надання послуг: № 1811від 30.11.2022 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 2016 від 31.12.2022 року на суму 25 грн. 54 коп. з ПДВ, №31 від 31.01.2023 року на суму 25 грн. 54 коп. з ПДВ, № 184 від 28.02.2023 року на суму 25 грн. 54 коп. з ПДВ, № 334 від 31.03.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 491 від 30.04.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 635від 31.05.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 780 від 30.06.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 928 від 31.07.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 1072 від 31.08.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 1216 від 30.09.2023 року на суму 25грн. 54 коп. з ПДВ, № 1362 від 31.10.2023 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 1517 від 30.11.2023 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 1673 від 31.12.2023 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 38від 31.01.2024 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 194 від 29.02.2024 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 339 від 31.03.2024 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 495від 30.04.2024 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ, № 643від 31.05.2024 року на суму 23грн. 77 коп. з ПДВ (а.с. 44-51). вбачається, що позивач надав відповідачу послугу абонентського обслуговування споживачів у період з листопада 2022 рокупо травень 2024 року на загальну суму 471 грн. 10 коп.

За розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню основний борг в сумі 12471 грн.41 коп. (12000 грн. 31 коп.+471 грн. 10 коп.), 3% річних в сумі 311 грн.05 коп., інфляційні втрати в сумі 362 грн.90 коп., 183 грн. 90 коп. пені, вимога про їх стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із індивідуального договору про постачання теплової енергії від 29.11.2021 року, укладеного в силу приписів ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 633,634 ЦК України, вимоги сторін витікають із суті їх прав та обов`язків за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності. Крім того, спірні правовідносини знаходяться в сфері регулювання Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 у відповідних редакціях, які з урахуванням предмету спору є спеціальними нормативними актами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 625).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);

публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 633);

договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (ст. 634 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).

За приписами частин 1, 2 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частин 6 та 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Законом України «Про теплопостачання» встановлено:

споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст.19);

споживач теплової енергії має право на приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів, отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил (абз. 4, 5 ч. 1 ст. 24);

основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 24);

теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил, при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством (абз. 1 ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 25);

у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води) (п.п. 2, 5, 6, 11 ч. 1 ст. 1);

предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2);

виконавець комунальної послуги зобов`язаний: готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором; у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем здійснювати розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку у передбаченому законодавством та договором порядку; інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства (п. 2, 10, 11 ч. 2 ст. 8);

споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону (ч. 1, 4 ст. 9);

надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13 - 15 цього Закону (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12);

договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 13).

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика), якою встановлений порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п. 1 розділу 1 Методики).

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано (абз. 2 п.3 розділу 1 Загальні положення Методики).

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Згідно з п. 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Як передбачено шостим розділом Посібника та доповнення до "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 Україна 244-94, затверджених Наказом Держбуду України від 30.02.2001 № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла.

З огляду на наведені норми законодавства суд вбачає, що між сторонами існують договірні відносини постачання і споживання теплової енергії в багатоквартирному будинку №77 по вул. Соборній в м. Сміла Черкаської області, в якому на першому поверсі знаходиться належне відповідачу вбудовано-прибудоване приміщення офісу ТОВ «Енергомонтаж», загальною площею 57,9 кв.м.

Належне відповідачу нежитлове приміщення в цьому будинку приєднане до мереж централізованого опалення, що покладає на нього обов`язок нести витрати на утримання належного йому майна та спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, тобто з оплати послуг теплопостачання на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в багатоквартирному будинку.

За період надання договірної послуги з листопада 2022 року по травень 2024 року включно заборгованість відповідача складає 12471 грн.41 коп., з яких 471 грн.10 коп. плата за абонентське обслуговування і 12000 грн. 31 коп. плата за розраховану на приміщення відповідача спожиту будинком теплову енергію, яка позивачем підтверджена належними доказами, відповідачем не спростована, тому позовна вимога про її стягнення підлягає задоволенню.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача за період з 30.11.2022 року по 31.05.2024 року на підставі ст. 45 Договору 183 грн. 90 коп. пені, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 362 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 311 грн. 05 коп. 3% річних.

Пунктом 45 Договору визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

При вирішенні спору в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 549-552, 610-612, 614, 625 ЦК України, статтями 216-218, 229-232, 234 ГК України, Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, умовами п. 45 Договору, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, тому вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомонтаж", ідентифікаційний код юридичної особи 31801009, місцезнаходження: 20701, Черкаська обл., Черкаський район, м. Сміла, вул.Соборна, буд. 77 на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго", ідентифікаційний код юридичної особи 33648312, місцезнаходження: 20701, Черкаська обл., Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а - 12471 грн. 41 коп. боргу, 311 грн. 05 коп. 3% річних, 362 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 183 грн. 90 коп. пені, 2422 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 20.09.2024 року.

Суддя В.М. Грачов