ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 Справа № 914/597/23(914/3400/23)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED)
до відповідача-1:Публічного акціонерного товариства «Банк Восток»
до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор»
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси»
про:визнання недійсними договорів поруки № ОК2020-0194/П.2 від 07.07.2020 р. та № ОК2020-0195/П.2 від 07.07.2020 р.
в межах справи:№ 914/597/23
про банкрутство:Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Андріюк В. М.

Представники:

Позивача:Дудяк Р. А. - адвокат
Відповідача-1:Мармуляк С. В. - адвокат
Відповідача-2:Волинський А. В. - адвокат, Москва Ю. О. - адвокат
Третьої особи-1:не з`явився
Третьої особи-2:Горьовий В. В. - адвокат

16.11.2023 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 3652 від Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) надійшла позовна заява до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» та до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» про визнання недійсними договорів поруки № ОК2020-0194/П.2 від 07.07.2020 р. та № ОК2020-0195/П.2 від 07.07.2020р., укладених між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд».

Ухвалою суду від 20.11.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/597/23(914/3400/23); ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 914/597/23 про банкрутство ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд»; залучено ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» до участі у справі як третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; залучено ТзОВ «Доступні фінанси» до участі у справі як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.12.2023 р.

04.12.2023 р. до суду за вх. № 29601/23 від ПАТ «Банк Восток» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

06.12.2023 р. до суду за вх. № 29863/23 від ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

06.12.2023 р. до суду за вх. № 29865/23 від ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

06.12.2023 р. до суду за вх. № 29908/23 від ТзОВ «Доступні фінанси» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.12.2023 р. до суду за вх. № 30317/23 від ПАТ «Банк Восток» надійшло клопотання про перехід до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження.

12.12.2023 р. до суду за вх. № 30361/23 від ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2023 р. задоволено клопотання ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» про розгляд справи № 914/597/23(914/3400/23) за правилами загального позовного провадження; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.01.2024 р.

23.01.2024 р. до суду за вх. № 2075/24 від ПАТ «Банк Восток» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.01.2024 р. до суду за вх. № 2093/24 від ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.01.2024 р. підготовче засідання відкладено на 27.02.2024 р.

27.02.2024 р. до суду за вх. № 5588/24 від ПАТ «Банк Восток» надійшло клопотання про витребування доказів, в якому відповідач-1 просить витребувати у відповідача-2 (ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд») податкові декларації, які подавались до контролюючих органів у період 01.01.2019 р. - 01.01.2020 р., або інші документи, які можуть підтверджувати фінансові показники господарської діяльності, незалежно від форми їх складання.

27.02.2024 р. до суду за вх. № 5654/24 від представника ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

27.02.2024 р. до суду за вх. № 5659/24 від представника ТзОВ «Доступні фінанси» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 27.02.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2024 р.

16.04.2024 р. до суду за вх. № 10354/24 від представника ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та долучення до матеріалів справи доказів, а саме: звіт про фінансові результати за 2018 рік та звіт про фінансові результати за 2017 рік.

16.04.2024 р. до суду за вх. № 10396/24 від представника ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та долучення до матеріалів справи доказів, а саме: звіт про фінансові результати за 2019 рік та звіт про фінансові результати за 2020 рік.

Ухвалою суду від 16.04.2024 р. задоволено клопотання ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» про повернення на стадію підготовчого провадження; ухвалено повернутися до розгляду справи на стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 23.05.2024 р.

20.05.2024 р. до суду за вх. № 13449/24 від ПАТ «Банк Восток» надійшла заява, в якій відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.05.2024 р. підготовче засідання відкладено на 20.06.2024 р.

20.06.2024 р. до суду за вх. № 16311/24 від представника ТзОВ «Доступні фінанси» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.06.2024 р. до суду за вх. № 2411/24 від представника ТзОВ «Доступні фінанси» надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності судовим рішенням у справі № 914/597/23(914/1329/24) про визнання недійсним Договору приєднання від 05.12.2019 р.

Ухвалою суду від 20.06.2024 р. відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Доступні фінанси» про зупинення провадження у даній справі; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.07.2024 р.

24.07.2024 р. до суду за вх. № 18835/24 від представника ТзОВ «Доступні фінанси» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 19.09.2024 р.

Учасники справи були належно повідомлені про місце, дату час цього засідання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» явку представника в судове засідання не забезпечило, причин неявки не повідомило.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.

Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) обґрунтовує позов тим, що спірні договори поруки укладені боржником (відповідачем-2), всупереч власним фінансовим інтересам та фінансовій спроможності. Поручившись за виконання зобов`язань третіх осіб, відповідач-2 збільшив свій пасив, що в подальшому також призвело до неплатоспроможності товариства. Оскаржувані договори поруки було укладено станом на липень 2020 року, в той час, як згідно до даних фінансової звітності відповідача-2, уже на початок 2020 року товариство мало від`ємне значення за розділом власний капітал. Також позивач вказує, що спірні договори поруки укладено без погодження загальними зборами відповідача-2. Позивач стверджує, що спірні договори поруки порушують права кредиторів, зокрема позивача, оскільки боржник (відповідач-2) до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, а отже такі договори поруки підлягають визнанню недійсними також на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Позиція відповідача-1.

Публічне акціонерне товариство «Банк Восток», у відзиві на позовну заяву та у заяві від 20.05.2024 р. зазначає, що на час укладення спірних договорів поруки, відповідач-2 не мав прострочених зобов`язань перед позивачем, а отже такі договори не укладались з метою уникнення виконання зобов`язань перед позивачем. Вказує, що позивач надав згоду на укладання оскаржуваних договорів поруки, які були типовими правочинами для Боржника та Поручителів, що входять до складу однієї групи компанії. На час укладення спірних договорів поруки, була відсутня заборгованість позичальника за основним зобов`язання, тобто ні відповідач-1, ні відповідач-2, ні позивач не могли знати чиї зобов`язання не будуть виконаними та чи будуть взагалі невиконаними чиїсь зобов`язання, що в свою чергу виключає можливість недобросовісної поведінки будь-кого з учасників справи. Також, відповідач-1 зазначає, що позивачем необґрунтовано як саме оскаржувані договори поруки вплинули на платоспроможність відповідача-2, адже відповідач-2 свої зобов`язання за такими договорами поруки не виконував. Відповідач-1 вказує, що долучені відповідачем-2 до матеріалів справи звіти про фінансові результати свідчать, що як до моменту укладення спірних договорів поруки, так і після їх укладання, відповідач-2 не мав збитків у результаті ведення господарської діяльності, що спростовує відповідні доводи позивача. Відповідач-1 вважає, що оскаржувані договори поруки не вплинули на платоспроможність відповідача-2, що свідчить на безпідставність позовних вимог.

Позиція відповідача-2.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» у відзиві на позовну заяву повністю заперечило позовні вимоги. Зокрема зазначає, що на час укладення оспорюваних договорів поруки, у відповідача-2 не було простроченого зобов`язання перед позивачем, а також не було простроченого зобов`язання в основних боржників (позичальників за кредитними договорами). Відповідач-2 вважає, що позивачем не наведено жодного аргументу, в чому полягає суть порушеного права позивача внаслідок укладення спірних договорів поруки. Стверджує, що оскаржувані договори поруки вчиненні відповідачами добросовісно, зі справжнім наміром щодо виконання взятих на себе зобов`язань та без введення в оману третіх осіб, а також такі договори містять всі істотні умови для такого виду правочинів. Крім того, відповідач-2 зазначає, що укладення спірних договорів поруки відповідало волі учасників відповідача-2, що підтверджується відповідними рішеннями загальних зборів учасників Товариства та зборів дирекції Товариства.

Позиція третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» пояснень щодо позову не подало.

Позиція третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», у письмових поясненнях від 08.12.2023 р., вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Зокрема зазначає, що на час укладення спірних договорів поруки відповідач-2 не мав порушених зобов`язань перед позивачем, а позивач не мав вимог та/або претензій до відповідача-2, отже не було порушено права чи інтереси позивача внаслідок укладення спірних договорів поруки. Стверджує, що позивачем не доведено, що дії відповідачів при укладені оспорюваних договорів поруки не відповідали критеріям добросовісності, справедливості та були спрямовані на зловживання правами з метою позбавлення в майбутньому позивача його майнових прав. Вказує, що укладаючи спірні договори поруки, відповідач-2 не перестав бути платоспроможним, оскільки такі договори не обтяжують майнове становище поручителя на дату їх укладання в силу того, що договір поруки має акцесорний характер по відношенню до основного зобов`язання. Також зазначає, що перед укладенням оспорюваних договорів поруки, загальні збори учасників та збори дирекції відповідача-2 надали згоду на укладання таких договорів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:

07.07.2020 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» (Позичальник) укладено Кредитний договір № ОК2020-0194 (надалі - Кредитний договір № ОК2020-0194). До Кредитного договору № ОК2020-0194 між Банком та Позичальником були укладені Додаткові угоди від 23.12.2020 р., від 31.05.2021 р., від 14.06.2021 р., від 13.07.2022 р.

Відповідно до умов п. 1.1. Кредитного договору № ОК2020-0194, Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти (Кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 6500000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався сплатити за користування Кредитом проценти та повернути кредит у порядку і в строки, визначені Кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ОК2020-0194, 07.07.2020 р. між ПАТ «Банк Восток» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» (Поручитель) укладено Договір поруки № ОК2020-0194/П.2 (надалі - Договір поруки № ОК2020-0194/П.2).

Згідно з п. 1.1. Договору поруки № ОК2020-0194/П.2, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за виконання ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» всіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 0К2020-0194 від 07.07.2020 р., як існуючих на дату укладення цього Договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 1.3. Договору поруки № ОК2020-0194/П.2, Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і Позичальник, зокрема за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату неустойки згідно умов Кредитного договору, проте максимальний обсяг відповідальності Поручителя за цим договором складає 4316000, 00 доларів США.

Згідно з п. 1.4. та п. 1.5. Договору поруки № ОК2020-0194/П.2, відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Причини невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не можуть бути підставою для звільнення Поручителя від виконання зобов`язань за цим договором.

Також, 07.07.2020 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (Банк) та Підприємством «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (Позичальник) укладено Кредитний договір № ОК2020-0195 (надалі - Кредитний договір № ОК2020-0195). До Кредитного договору № ОК2020-0195 між Банком та Позичальником були укладені Додаткові угоди від 23.12.2020 р., від 31.05.2021 р., від 14.06.2021 р., від 05.07.2021 р., від 08.07.2022 р.

Відповідно до умов Кредитного договору № ОК2020-0195, Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти (Кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4000000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався сплатити за користування Кредитом проценти та повернути Кредит у порядку і в строки, визначені Кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ОК2020-0195, 07.07.2020 р. між ПАТ «Банк Восток» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» (Поручитель) укладено Договір поруки № ОК2020-0195/П.2 (надалі - Договір поруки № ОК2020-0195/П.2).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки № ОК2020-0195/П.2, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за виконання Підприємством «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю всіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № ОК2020-0195 від 07.07.2020 р., як існуючих на дату укладення цього Договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п. 1.3. Договору поруки № ОК2020-0195/П.2, Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і Позичальник, зокрема за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату неустойки згідно умов Кредитного договору, проте максимальний обсяг відповідальності Поручителя за цим договором складає 4316000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.4. та п. 1.5. Договору поруки № ОК2020-0195/П.2, відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Причини невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не можуть бути підставою для звільнення Поручителя від виконання зобов`язань за цим договором.

Таким чином, з укладенням Договорів поруки від 07.07.2020 р. № ОК2020-0194/П.2 та № ОК2020-0195/П.2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» взяло на себе солідарне зобов`язання за Кредитними договорами № ОК2020-0194 та № ОК2020-0195.

10.02.2023 р. між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «ФК «Солюшинс фактор» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами поруки, згідно якого ПАТ «Банк Восток» відступило ТзОВ «ФК «Солюшинс фактор» свої права вимоги до ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» за Договорами поруки від 07.07.2020 р. № ОК2020-0194/П.2 та № ОК2020-0195/П.2.

В подальшому, 10.02.2023 р. між ТзОВ «ФК «Солюшинс фактор» та ТзОВ «Доступні фінанси» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами поруки, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Солюшинс фактор» відступило ТзОВ «Доступні фінанси» свої права вимоги до ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» за Договорами поруки від 07.07.2020 р. № ОК2020-0194/П.2 та № ОК2020-0195/П.2.

12.11.2019 р. між Компанією «G. N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Республіки Кіпр (Позичальник), Компанією «ACP I TRADING LLC» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Кайманових Островів та Компанією «PATHFINDER STRATEGIC CREDIT II LP» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Кайманових Островів (Первинні кредитори) та Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») трастовою компанією, що зареєстрована відповідно до розділу 78(1) Закону Гонконгу про керівників трасту (Глава 29), яка виконує функції агента від імені та за дорученням Сторін фінансування, як Кредитним агентом та Довірчим управителем міжнародним забезпеченням, укладено Кредитний договір, згідно умов якого Позичальник отримав грошові кошти в загальному розмірі 75000000 доларів США, а саме: Кредит А в розмірі 50000000 доларів США та Кредит Б в розмірі 25000000 доларів США, із терміном погашення до 5 грудня 2021 року.

Згідно додатку № 1 до вказаного Кредитного договору, ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» серед інших юридичних осіб являється стороною Кредитного договору відповідно до договору приєднання від 05.12.2019 р., за умовами якого ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» засвідчило, що цей Договір приєднання набуває чинності як Договір приєднання для цілей Кредитного договору та як Договір приєднання Боржника для цілей Договору довірчого управління забезпеченням та міжкредиторської угоди (як визначено в Договорі довірчого управління забезпеченням та міжкредиторській угоді). Терміни, визначені в Кредитному договорі та в Договорі про довірче управління забезпеченням та міжкредиторській угоді, мають те саме значення в цьому Договорі приєднання, якщо інше не визначено в цьому Договорі приєднання (п. 1 Договору).

Підписавши Договір приєднання від 05.12.2019 р., ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» фактично стало стороною Кредитного договору від 12.11.2019 р. та Договору про довірче управління та міжкредиторської угоди і взяло на себе зобов`язання Боржника щодо повного, своєчасного та належного виконання усіх зобов`язань за Кредитним договором.

17.02.2023 р. Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) звернулась до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд».

Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED), у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд», заявлено вимоги до ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд», які виникли у зв`язку із несплатою відсотків відповідно до умов Кредитного договору та Договору довірчого управління забезпеченням та міжкредиторською угодою у розмірі 2197589,97 доларів США, що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на дату подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (1 дол. США = 36,5686 грн.) становить 80362788,57 грн. (з яких: 1469433,68 дол. США (53735132,47 грн.) - в рамках Кредиту А; 728156,29 дол. США (26627656,10 грн.) - в рамках Кредиту Б).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2023 р., зокрема, відкрито провадження у справі № 914/597/23 за заявою Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»; визнано вимоги кредитора- Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) у розмірі 80362788,57 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд»; розпорядником майна ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» призначено арбітражного керуючого Абрамова В. В.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, у тому числі у разі його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Позивач, який звертається з вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 369/11268/16-ц.

Так, спірні Договори поруки, укладені 07.07.2020 р. між ПАТ «Банк Восток», як Кредитором та ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд», як Поручителем, є правочинами, що укладені з метою забезпечення виконання зобов`язань ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» та Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, як позичальників за Кредитними договорами.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

При цьому, частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторонами, користуючись правом вільного волевиявлення та з погодженням відповідних істотних умов, було укладено оспорювані договори поруки від 07.07.2020 р., за умовами яких ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» поручилось перед ПАТ «Банк Восток» по зобов`язаннях ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» та Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, які виникли на підставі Кредитних договорів.

Позивачем не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що оскаржені договори поруки укладені відповідачами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими договорами, чи з метою створення штучної кредиторської заборгованості. Тобто, позивачем не доведено фіктивності таких правочинів.

Позивач зазначає, що при укладанні оспорюваних договорів поруки, ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» порушило вимоги ст. 92 Цивільного кодексу України та ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки станом на дату укладання таких договорів чисті активи ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» мали від`ємне значення, а тому погодження загальними зборами Товариства підлягав будь-який правочин, що суттєво обтяжував активи ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд».

Згідно з п. 6.1. Статуту ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд», до органі в управління Товариством відносяться: Загальні збори Учасників - вищий орган управління; Дирекція - виконавчий орган.

З матеріалів справи вбачається, що Дирекція ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» вирішила погодити необхідність забезпечення виконання зобов`язань ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» та Підприємства «Вторметекспорт» перед ПАТ «Банк Восток» за Кредитними договорами та уповноважила Комерційного директора на укладання договорів поруки. Зазначені рішення оформлено протоколами зборів Дирекції ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» від 25.05.2020 р. № 25/05/20-1/1 та № 25/05/20-2/2.

Також, Загальними зборами Учасників ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» вирішено погодити необхідність забезпечення виконання зобов`язань ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» та Підприємства «Вторметекспорт» перед ПАТ «Банк Восток» за Кредитними договорами та уповноважено Комерційного директора на укладання договорів поруки. Зазначені рішення оформлено протоколами Загальних зборів Учасників ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» від 25.05.2020 р. № 25/05/20-1 та № 25/05/20-2.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що при укладанні оспорюваних договорів поруки відповідачем-2 не дотримано вимог Закону щодо отримання згоди органу управління ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» на вчинення таких правочинів.

Як зазначалось, ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2023р., зокрема, відкрито провадження у справі № 914/597/23 за заявою Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд».

Підставою відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» стало наявність невиконаного зобов`язання за Кредитним договором від 12.11.2019 р., згідно додатку № 1 до якого, ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» серед інших юридичних осіб являється стороною Кредитного договору відповідно до договору приєднання від 05.12.2019 р.

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який визначає особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними у застосуванні при розгляді цих справ.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.

Кодекс України з процедур банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

На відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають право ініціювати визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач стверджує, що спірні договори поруки укладені боржником (відповідачем-2) у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором (позивачем), з метою створення штучної кредиторської заборгованості та внаслідок укладення таких боржник перестав бути платоспроможним. Тобто, такі договори поруки мають ознаки фраудаторного правочину, оскільки вчиненні на шкоду кредитору (позивачу).

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами Кредитного договору від 12.11.2019 р., термін погашення кредитних зобов`язань - до 05.12.2021 р. У зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором від 12.11.2019 р. із повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, 06.02.2023 р. Компанія «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» звернулась до боржників - Компанії «G. N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» товариства з обмеженою відповідальністю та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» із повідомленням про триваюче прострочення та з вимогою невідкладного погашення боргу.

Таким чином, станом на час укладання оспорюваних договорів поруки від 07.07.2020 р., термін погашення кредитних зобов`язань за Кредитним договором від 12.11.2019 р. ще не настав, а отже у відповідача-2 було відсутнє прострочене грошове зобов`язання перед позивачем.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, прострочення виконання зобов`язань Позичальників за Кредитними договорами, на забезпечення виконання яких укладались спірні договори поруки, виникло 28.05.2022 р. Отже, станом на час укладання оспорюваних договорів поруки (07.07.2020 р.) зобов`язання Позичальників за Кредитними договорами порушено не було.

Зазначене спростовує твердження позивача, що оспорювані договори поруки укладено на шкоду позивачу, як кредитору, з метою недопущення (уникнення) задоволення його вимог, оскільки на час укладання таких договорів у відповідача-2 не настав обов`язок щодо погашення заборгованості перед позивачем та відповідач-2 не перестав бути платоспроможним у зв`язку з укладенням таких договорів.

Позивачем не доведено, що оспорювані договори поруки укладені між відповідачами з метою штучного створення кредиторської заборгованості, що порушує інтереси позивача як кредитора відповідача-2 у справі про банкрутство.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» про визнання недійсними договорів поруки № ОК2020-0194/П.2 від 07.07.2020 р. та № ОК2020-0195/П.2 від 07.07.2020 р. не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд вважає, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» та до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» про визнання недійсними договорів поруки № ОК2020-0194/П.2 від 07.07.2020 р. та № ОК2020-0195/П.2 від 07.07.2020 р., укладених між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» - відмовити.

Повне рішення складено 27 вересня 2024 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.