УХВАЛА

25 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 908/3497/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І. М., Ємця А. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (далі - АТ «ДТЕК Дніпроенерго», скаржник)

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

до відповідача за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про тлумачення пункту договору

та за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

про стягнення 320 602 693,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

АТ «ДТЕК Дніпроенерго» 12.09.2024 через «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі № 908/3497/23 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, скаржник у прохальній частині скарги, просить відстрочити сплату судового збору до розгляду касаційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.09.2024 для розгляду касаційної скарги у справі № 908/3497/23 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуючої, Бенедисюка І. М., Ємця А. А.

Перевіривши матеріали касаційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» з доданими до неї документами у справі № 908/3497/23, Верховний Суд констатує, що предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 у справі № 908/3497/23, залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024, якою зустрічну позовну заяву вих. № 02/05/2024 від 02.05.2024, сформовану в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 02.05.2024, (вх. № 1471/08-07/24 від 03.05.2024) АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «Укренерго») про надання тлумачення пункт 2.9. договору № 0421-03015 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що укладений в новій редакції від 17.09.2021 у формі додаткової угоди № 6, в частині «самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою сервісу» щодо того чи лише позивач, як оператор системи передачі, має можливість та право формувати в електронному вигляді за допомогою сервісу і надавати рахунки відповідачу, повернуто АТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття / відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у контексті оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 у справі № 908/3497/23, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024, зустрічну позовну заяву вих. № 02/05/2024 від 02.05.2024, сформовану в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 02.05.2024, (вх. № 1471/08-07/24 від 03.05.2024) АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «Укренерго») про надання тлумачення пункт 2.9. договору № 0421-03015 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що укладений в новій редакції від 17.09.2021 у формі додаткової угоди № 6, в частині «самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою сервісу» щодо того чи лише позивач, як оператор системи передачі, має можливість та право формувати в електронному вигляді за допомогою сервісу і надавати рахунки відповідачу, повернуто АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оскаржувані судові рішення мотивовані тим, що зустрічний позов подано АТ «ДТЕК Дніпроенерго» з пропуском встановленого строку для його подання, тоді як наявності обґрунтованих підстав для поновлення строку для подання зустрічного позову не встановлено і відповідно клопотання суду не заявлено.

АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у поданій касаційній скарзі зазначає, що в порушення статей 2, 86, 236 ГПК України, суди попередніх інстанцій не дослідили повно та всебічно обставин відсутності клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову. Подача окремого клопотання про поновлення строку є лише процесуальною формальністю та жодним чином не порушує права та обов`язки учасників судового процесу та/або третіх осіб. Суд першої інстанції повинен був врахувати військовий стан та фактичні обставини в яких знаходиться підприємство, неповоротність наслідків, які може зазнати підприємство, та прийняти зустрічний позов до розгляду. Натомість, за твердженням скаржника, судом невірно застосовано статті 118, 119 ГПК України та повернуто зустрічний позов заявнику без розгляду.

Верховний Суд виходить з того, що приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Приписами пункту 3 частини другої статті 46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

За приписами частини шостої цієї ж статті зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Частиною восьмою статті 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 118 ГПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином у разі подання зустрічного позову поза межами строку встановленого судом для подання відзиву, суд повертає заяву заявнику.

Щодо застосування вказаних норм існує стала і послідовна судова практика, їх застосування є очевидним та не викликає сумнівів.

Верховний Суд також враховує, що відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій:

ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3497/23, справі присвоєно номер провадження справи 4/228/23, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.12.2023;

ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.12.2023 у справ № 908/3497/23 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 26.12.2023, а відтак, з огляду на норму частини першої статті 180 ГПК України, відповідач має право подати відзив на позовну заяву, а відповідно й пред`явити зустрічний позов, у строк до 26.12.2023 (включно);

25.12.2023 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява вих. № б/н, сформована в підсистемі «Електронний суд» 24.12.2023, (вх. № 4183/08-07/23 від 25.12.2023) АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до ПрАТ «Укренерго» про визнання у АТ «ДТЕК Дніпроенерго» наявним право не сплачувати вартість послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) обслуговування за період з січня 2023 року до 20 жовтня 2023 року на користь ПрАТ «Укренерго» за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 (зі змінами та доповненнями);

ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.12.2023 у справі № 908/3497/23 зустрічну позовну заяву залишено без руху, позивачу з зустрічним позовом надано строк терміном не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви;

ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2024 у справі № 908/3497/23 зустрічну позовну заяву АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до ПрАТ «Укренерго» про визнання у АТ «ДТЕК Дніпроенерго» наявним право не сплачувати вартість послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) обслуговування за період з січня 2023 року до 20 жовтня 2023 року на користь ПрАТ «Укренерго» за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 (зі змінами та доповненнями) повернуто АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України;

постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2024 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.01.2024 про повернення зустрічної позовної заяви АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у справі № 908/3497/23 залишено без змін;

через підсистему «Електронний суд» 03.05.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява вих. № 02/05/2024 від 02.05.2024, сформована в підсистемі «Електронний суд» 02.05.2024, (вх. № 1471/08-07/24 від 03.05.2024) АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до ПрАТ «Укренерго» про надання тлумачення пункту 2.9. договору № 0421-03015 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що укладений в новій редакції від 17.09.2021 у формі додаткової угоди № 6, в частині «самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою сервісу» щодо того чи лише позивач, як оператор системи передачі має можливість та право формувати в електронному вигляді за допомогою сервісу і надавати рахунки Відповідачу;

з огляду на встановлений ухвалою суду строк подання відзиву на позовну заяву (до 26.12.2023), зустрічний позов АТ «ДТЕК Дніпроенерго» вих. № 02/05/2024 від 02.05.2024, сформований в підсистемі «Електронний суд» 02.05.2024, (вх. № 1471/08-07/24 від 03.05.2024) поданий з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 180 ГПК України;

АТ «ДТЕК Дніпроенерго» із заявою про поновлення строку, встановленого законом, не зверталося.

Згідно з частиною шостою статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Постановляючи ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви АТ «ДТЕК Дніпроенерго», місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що зустрічну позовну заяву подано з пропуском строку визначеного судом для подання відзиву та без подання клопотання про його поновлення, дійшли до правильного висновку про повернення зустрічної позовної заяви на підставі частини шостої статті 180 ГПК України, так як подання зустрічного позову вчинено з порушенням строку для його подання, передбаченого частиною першою статті 180 ГПК України.

Посилання скаржника на те, що: суди попередніх інстанцій не дослідили повно та всебічно обставин відсутності клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову; подача окремого клопотання про поновлення строку є лише процесуальною формальністю та жодним чином не порушує права та обов`язки учасників судового процесу та/або третіх осіб; суд першої інстанції повинен був врахувати військовий стан та фактичні обставини в яких знаходиться підприємство, неповоротність наслідків, які може зазнати підприємство, та прийняти зустрічний позов до розгляду; в даному випадку, не можна формально підходити до вирішення питання про прийняття зустрічного позову до розгляду при незначному пропуску строку на його подання, Судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Верховний Суд виходить з правової позиції, викладеної у постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц - « 40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Вказаний висновок щодо зміни ролі суду і суд у позовному провадженні є арбітром який надає оцінку доказам і доводам, які надані сторонами з огляду на завдання та основні засади господарського судочинства та приписи ГПК України щодо змін є релевантними до даної справи.

Верховний Суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 13, статті 7, 14 ГПК України.

Згідно із пунктом 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина перша статті 118 ГПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників господарського судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми ГПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання заяви.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 114 ГПК України з метою виконання завдань господарського процесу та завдань підготовчого провадження, суд встановлює розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Приписами статті 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

За змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16).

Доводи, викладені у касаційній скарзі про те, що позивач за зустрічним позовом зазначав, що: внаслідок повномасштабної агресії генеруючі підприємства АТ «ДТЕК Дніпроенерго» піддавались та піддаються систематичним ворожим обстрілам, а істотна частина дороговартісного обладнання зазнала серйозних ушкоджень або взагалі була знищена; одне із генеруючих підприємств («Запорізька ТЕС») знаходиться на тимчасово окупованій території та через це АТ «ДТЕК Дніпроенерго» перебуває у тяжкому фінансовому стані, оскільки змушене нести суттєві витрати на ремонт та/або відновлення відповідного енергетичного обладнання, аби не допустити енергетичного колапсу та негативних екологічних наслідків в Україні; вказані обставини є загальновідомим фактом та доказуванню не підлягають; наведені обставини в зустрічному позові якраз і є тими обставинами, які відображають причини пропуску строку для подачі зустрічного позову, які суд мав врахувати при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову, - Суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на вище викладене, що пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку тоді, як судами встановлено, що АТ «ДТЕК Дніпроенерго» клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову не подавалося.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушення права на захист, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як (самостійного) на загальних підставах.

З огляду на зазначене правильне застосування судами попередніх інстанцій норм ГПК України під час ухвалення оскаржуваних судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Оскаржувана ухвала Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 переглянута постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі № 908/3497/23 не є такою якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі № 908/3497/23 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, клопотання скаржника не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 235, частиною другою статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі № 908/3497/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець