РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2024Справа № 910/8888/24

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві

до Вищого антикорупційного суду

про стягнення 252 415,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (надалі - ТУ ДСА) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Вищого антикорупційного суду (надалі - ВАКС) про стягнення 252 415,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання на підставі договору про відшкодування витрат на оплату послуг з утримання приміщення №71-А/22 від 15.07.2022, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 252 415,81 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

02.08.2024 до Господарського суду міста Києва від ВАКС надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на порушення позивачем зобов`язання із надання актів та відповідних розрахунків на відшкодування витрат електроенергії, що унеможливило здійснення оплати за спірний період.

06.08.2024 до Господарського суду міста Києва від ТУ ДСА надійшла відповідь на відзив, в якій позивач надав пояснення по суті спору з урахуванням заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08.08.2024 до Господарського суду міста Києва від ВАКС надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач навів додаткові обґрунтування своїх заперечень щодо позову, викладених у відзиві, заперечив проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

15.07.2022 між ТУ ДСА (ТУ ДСА України в місті Києві) та ВАКС (суд) укладено договір про відшкодування витрат на оплату послуг з утримання приміщення №71-А/22 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого ТУ ДСА на підставі договорів, укладених з постачальниками послуг, для забезпечення належного функціонування будівлі, яка передана в безоплатне строкове користування Вищому антикорупційному суду для розміщення його Апеляційної палати згідно договору від 14.06.2019 №175-19 й розташована за адресою: провулок Хрестовий, 4, м. Київ (далі - Приміщення), оплачує витрати на послуги з утримання приміщення, зазначені в Порядку розрахунку розміру витрат, що підлягають відшкодування (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору, а суд відшкодовує частину витрати пропорційно до частки, яку займає в будівлі.

Згідно із п. 1.2 Договору суд відшкодовує ТУ ДСА України в місті Києві витрати, зазначені в п. 1.1 договору, понесені ТУ ДСА України в місті Києві.

Пунктом 2.3 Договору сторони передбачили, що відшкодування судом вартості витрат на послуги з утримання приміщення здійснюється щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки ТУ ДСА України в місті Києві, зазначені в п. 2.2 та розділі 9 «Місце знаходження та реквізити Сторін» договору. Відшкодування витрат на послуги з утримання приміщення здійснюється судом на підставі відповідного акту про вартість витрат, що підлягають відшкодуванню (надалі - Акт), наданого ТУ ДСА України в місті Києві та підписаного Сторонами, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту або протягом 10 (десяти) банківських днів з дня надходження фінансування на рахунок суду.

На виконання умов Договору, позивачем на адресу електронної пошти відповідача направлено лист №1-2382/22 від 30.12.2022, до якого додано, зокрема, акт на відшкодування витрат №59 на загальну суму 252 415,81 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із відшкодування витрат за електропостачання на підставі Договору за період січень-вересень 2022 року, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 252 415,81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі Договору, за умовами якого ВАКС взяв на себе зобов`язання компенсувати ТУ ДСА України в місті Києві витрати на послуги з утримання приміщення, зокрема витрати за електропостачання.

Матеріалами справи (акти прийняття-передавання товарної продукції за вересень 2022 №3021975/9/1 від 25.10.2022 та рахунки-розшифровки №3021975/9/1 від 01.10.2022) підтверджується нарахування ТУ ДСА України в місті Києві до сплати за відвантажену Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» електричну енергію за вересень 2022 року суму у розмірі 252 415,81 грн., яка повністю сплачена позивачем на рахунок енергопостачальної компанії, що підтверджується платіжними дорученнями №1840 від 09.11.2022 та №1841 від 09.11.2022.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на електропостачання, за адресою: м. Київ, провулок Хрестовий, 4, у розмірі 252 415,81 грн., при цьому розрахунковий період зазначений, як вересень 2022 року.

В свою чергу, позивачем складено та направлено на адресу електронної пошти відповідача, яка зазначена в Договорі, разом з листом №1-2382/22 від 30.12.2022, для підписання та оплати акт на відшкодування витрат №59 на суму 252 415,81 грн.

Суд відзначає, що лист №1-2382/22 від 30.12.2022 підписаний електронним цифровим підписом та скріплений печаткою ТУ ДСА України в місті Києві 30.12.2022, що вбачається із протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Відповідачем факт отримання вказаного акту на відшкодування витрат №59 за січень-вересень 2022 року на суму 252 415,81 грн. не заперечується, більш того у відзиві на позов зазначається, що такий був отриманий саме 30.12.2022, в той же час ВАКС стверджує про не неналежне його оформлення оскільки він охоплює в собі одразу 9 місяців, що суперечить умовам п. 2.6 та 3.4.6 Договору, якими встановлено щомісячне підписання актів про вартість витрат, також акт на відшкодування витрат №59 містить ціну, яка не відповідає додатковій угоді №4 та не враховує здійснену відповідачем оплату за квітень 2022 року у розмірі 4 205,23 грн. на підставі акту на відшкодування витрат №49 від 21.10.2022.

Суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що умовами Договору передбачено щомісячне підписання актів про вартість витрат, проте зауважує, що таке порушення не нівелює обов`язку ВАКС відшкодовувати понесені ТУ ДСА України в місті Києві витрати на електропостачання на підставі Договору.

Стосовно ціни, яка зазначена в акті на відшкодування витрат №59, судом досліджено зміст Договору та додаткової угоди №4, на яку посилається відповідач, та встановлено, що вказана додаткова угода містить орієнтовну вартість споживання електричної енергії, а пунктом 2.4 Договору передбачено, що у разі зміни тарифів постачальниками послуг, витрати за які підлягають відшкодування за договором, розмір таких витрат підлягає перерахуванню з моменту введення в дію зазначених тарифів.

Щодо акту на відшкодування витрат №49 від 21.10.2022 на суму 4 205,23 грн., яка сплачена відповідачем відповідно до платіжного доручення №1153 від 25.10.2022, суд відзначає, що такий акт аналогічний формі і змісту акту на відшкодування витрат №59 із різницею в періоді, кількості спожитої електричної енергії, ціни та загальної суми до оплати, проте перший акт був підписаний та оплачений ВАКС без зауважень, а другий проігнорований, як не належно оформлений.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази звернення відповідача до позивача із зауваженнями щодо акту на відшкодування витрат №59, зокрема щодо вказаних в ньому періоді, кількості спожитої електричної енергії, ціни та загальної суми до оплати.

При цьому, враховуючи відсутність між сторонами домовленостей стосовно черговості підписання наданих ТУ ДСА України в місті Києві актів, отримання відповідачем спірного акту, як зазначає останній, без фізичного та/або електронного підпису, не звільняє від обов`язку його підписання або надання обґрунтованих заперечень щодо підписання з боку ВАКС,

Підсумовуючи викладене, а також приймаючи до уваги п. 6.1 Договору, відсутність з боку ВАКС будь-яких заперечень щодо акту на відшкодування витрат №59 починаючи з моменту його отримання (30.12.2022) до моменту подання відзиву на позов (02.08.2024) свідчить про ухилення саме відповідача від виконання його зобов`язання із відшкодування витрат на підставі Договору.

Більш того, у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що сплачена ВАКС сума у розмірі 4 205,23 грн., на підставі акту на відшкодування витрат №49 від 21.10.2022, не була врахована позивачем в акті на відшкодування витрат №59.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.3 Договору, у відповідача наявне грошове зобов`язання із відшкодування позивачу витрат за електропостачання на підставі Договору у розмірі 252 415,81 грн., а строк його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті позивачу 252 415,81 грн. відшкодування за електропостачання на підставі Договору. Відповідачем факту наявності заборгованості не спростовано, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 252 415,81 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 09.12.1994 «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду у справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші докази, заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як такі, що не спростовують висновків суду щодо достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ВАКС на користь ТУ ДСА заборгованості у розмірі 252 415,81 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві задовольнити повністю.

2. Стягнути з Вищого антикорупційного суду (01601, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 41; ідентифікаційний код 42836259) на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 26268059) заборгованість у розмірі 252 415 (двісті п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий