ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

24.09.2024 Справа №904/4140/24

Суддя Васильєв О.Ю. , розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ", м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця Мілютіна Сергія Дмитровича, м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 29 439,30грн.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Підприємство з експлуатації електричних мереж "ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП Мілютіна Сергія Дмитровича про стягнення вартості необлікованої електроенергії, що виникла в наслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії у розмірі 29 439,30грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що між ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» є оператором системи розподілу, який розподіляє електричну енергію споживачам, які приєднані до його мереж, та надає послуги комерційного обліку на своїй території ліцензованої діяльності. ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який приєднався до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за фактом споживання електричної енергії ЕІС, код 62Z483.

07 травня 2024 року під час чергової перевірки бригадою ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» за адресою: м. Павлоград, вул. Нова, буд. 26, кв. 46 встановлено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановки виконано дротом до мережі, що не є власністю оператора системи в РЩ-0,4 кВ першого поверху ІV під`їзду з порушенням схеми обліку. Споживачем самочинно встановлений прилад обліку, який не є комерційним, а саме без вхідного контролю ОСР не зареєстрований ОСР та не опломбований ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК», про що складено Акт про порушення № 00000648. Протоколом року № 208/2024 від 26 червня 2024 комісією ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» прийнято рішення та погоджено розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з 12.01.24 по 07.05.24 у кількості 4633 кВт/год, яка склала 29 439,00грн.

Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з таких підстав.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відтак, з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, суд відзначає, що цей спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, у відповідності до приписів ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з статті 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З огляду на положення ч.1 ст. 20 ГПК України, а також ст.ст. 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18).

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020р. у справі № 916/385/19, від 13.02.2019р. у справі №910/8729/18).

Разом з тим, відповідно до ст. 24 ЦК України, людина, як учасник цивільних відносин, вважається фізичною особою.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України)

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

У свою чергу, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018р. у справі №2-7615/10, від 05.06.2018р. у справі №522/7909/16-ц).

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 916/1261/18).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно квартира (об`єкт житлової нерухомості) АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .

Позивач, звертаючись з позовом, просить суд стягнути вартість необлікованої електроенергії, що виникла в наслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, посилаючись на те, що між сторонами існують правовідносини із постачання електричної енергії.

Докази використання відповідачем спірного житлового приміщення саме у підприємницькій діяльності у справі відсутні і це не впливає на правовий статус його як власника вказаного об`єкта нерухомого майна, набутого ним у власність саме як фізичною особою.

Чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізичну особу-підприємця та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця, а лише встановлює, що остання відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у власності фізичної особи.

У даному випадку власником житлового приміщення і споживачем послуг є ОСОБА_1 , як фізична особа.

Враховуючи те, що стороною оспорюваного правочину є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, тому вирішення цього спору має здійснюватись за нормами Цивільного процесуального кодексу України. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №927/90/19 (провадження № 12-103гс19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №757/39672/17-ц)

Таким чином, наведений спір не підвідомчий господарському суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, пунктом 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює заявнику, що розгляд вказаного позову віднесений до юрисдикції загальних судів.

Керуючись п. 1 частини першої статті 175, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" до Фізичної особи - підприємця Мілютіна Сергія Дмитровича про стягнення 29 439,30грн.

Повернути позивачу позовну заяву з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Васильєв О.Ю.