ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.09.2024м. ДніпроСправа № 904/2439/23

за заявою Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" про виправлення помилки у виконавчому документі у справі

за позовом Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", м. Дніпро

до відповідачів:

1. Дніпровської міської ради, м. Дніпро

2. Комунального підприємства "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання незаконним та скасування п.2 рішення від 21.09.2022 №67/27, припинення права постійного користування на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Суддя Колісник І.І.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2023 (суддя Бондарєв Е.М.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2024, частково задоволено позов Громадської організації "Платформа Громадський Контроль". Визнано незаконним та скасовано п. 2 рішення Дніпропетровської міської ради від 21.09.2022 № 67/27 "Про передачу земельної ділянки по пр. Слобожанському в районі буд. 118 (Індустріальний район) у постійне користування Комунальному підприємству "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради для будівництва багатофункціонального спорткомплексу. Припинено право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :04:233:0090, площею 5,6044 га за Комунальним підприємством "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради. Зобов`язано Комунальне підприємство "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради повернути земельну ділянку площею 5,6044 га з кадастровим номером :04:233:0090 територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Стягнуто з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору по 4026,00 грн з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду 19.08.2024 господарським судом видано, зокрема, наказ про зобов`язання Комунального підприємства "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради повернути земельну ділянку площею 5,6044 га з кадастровим номером :04:233:0090 територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. При цьому стягувачем у цьому наказі зазначено Дніпровську міську раду, а боржником - Комунальне підприємство "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради.

22.08.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС Громадська організація "Платформа Громадський Контроль" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про виправлення помилки в зазначеному наказі в частині особи стягувача та просила вказати належним стягувачем саме її, а не Дніпровську міську раду.

Обгрунтовуючи подане клопотання, заявник стверджував, що саме він є належним стягувачем.

Ухвалою суду від 03.09.2024 (суддя Манько Г.В.) у задоволенні клопотання Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" відмовлено з посиланням на те, що текст указаного наказу відповідає тексту резолютивної частини рішення від 07.11.2023, яке набрало законної сили.

18.09.2024 Громадська організація "Платформа Громадський Контроль" через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС повторно звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про виправлення помилки в наказі про примусове виконання рішення, яким було зобов`язано Комунальне підприємство "Дніпровський спортивно-видовищний центр" Дніпровської міської ради повернути земельну ділянку площею 5,6044 га з кадастровим номером :04:233:0090 територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Заявник повторно просить вказати у наказі належним стягувачем Громадську організацію "Платформа Громадський Контроль", а не Дніпровську міську раду.

При цьому заявник в черговий раз стверджує, що саме він є належним стягувачем та зауважує на тому, що видача виконавчого документу на користь відповідача у справі суперечить базовим принципам господарського судочинства й нівелює право позивача на судовий захист, оскільки за умови не виправлення помилки питання виконання рішення і, відповідно, відновлення порушених прав та інтересів позивача буде залежати від волі відповідача.

За розпорядженням керівника апарату суду від 19.09.2024 № 453 та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний розподіл справи.

За результатом повторного автоматизованого розподілу заяву передано для розгляду судді Коліснику І.І.

Подана заява не підлягає розгляду і підлягає поверненню з наступних підстав.

Повноваження органів влади є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)).

Питання щодо визначення сторін виконавчого провадження врегульовано, зокрема, частинами першою, другою статті Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якими сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно зі статтею 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Заява про виправлення помилки у виконавчому документі належить до заяв із процесуальних питань, що подаються на стадії виконання судового рішення.

Вимоги до форми та змісту заяв із процесуальних питань визначені статтею 170 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 4 - 5 частини першої цієї статті будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема: зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення).

Зміст питання, яке має бути розглянуто судом у поданій заяві - виправлення помилки у виконавчому документі, а підстава - неправильне зазначення у виконавчому документі стягувача.

Отже, і зміст, і підстава заяви Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" від 18.09.2024 є аналогічними змісту та підставі клопотання позивача, яке було подане ним до суду 22.08.2024 і за результатом розгляду якого судом було постановлено ухвалу, яка позивачем не оскаржувалась і набрала законної сили.

Подана 18.09.2024 Громадською організацією "Платформа Громадський Контроль" заява не містить інших підстав, які зумовили повторне звернення позивача для вирішення питання про виправлення помилки у виконавчому документі, яке вже вирішено судом.

Отже, заява Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" подана без додержання вимог, викладених у статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд не може вирішувати це питання по суті вдруге за наявності судового рішення, яке набрало законної сили.

Так, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у пункті 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" поряд із практикою Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні та підлягає застосуванню судами під час розгляду справ.

Тож, застосування механізму повторного, необґрунтованого особливими або виключними обставинами, звернення із заявою про вирішення питання, за результатом розгляду якого вже є остаточне судове рішення, замість апеляційного оскарження цього рішення в установленому законом порядку, є порушенням принципу остаточності судового рішення (res judicata), що є складовою частиною верховенства права.

За приписом частини четвертої статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких обставин заява Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" від 18.09.2024 про виправлення помилки у наказі господарського суду підлягає поверненню заявникові без розгляду.

Заявник не позбавлений права на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2024 разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 170, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути заяву Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" від 18.09.2024 про виправлення помилки у наказі суду заявникові без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 23.09.2024 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник