ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Справа№ 910/2465/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 10.09.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 (повний текст складено 27.05.2024)

у справі №910/2465/24 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 1 618 660,31 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД» (далі, позивач або ТОВ «ТБ «Промислові системи, ЛТД») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, відповідач або АТ «НАЕК «Енергоатом») про стягнення 1 618 660,31 грн, у тому числі: 1 375 532,48 грн основного боргу, 64 669,00 грн 3% річних та 178 458,83 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання за Договором поставки товару №53-121-01-22-11112 від 10.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД» задоволено.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД» 1 375 532,48 грн заборгованості, 64 669,00 грн 3% річних, 178 458,83 грн інфляційних втрат та 24 279,90 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведений, а відповідачем не спростований факт порушення останнім зобов`язань з повної та своєчасної оплати поставленого товару на суму 1 375 532,48 грн .

Також суд, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що їх обчислення здійснено арифметично вірно, що має наслідком задоволення цих вимог з огляду на положення статті 625 Цивільного кодексу України та встановлений судом факт порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Водночас, суд визнав необґрунтованими доводи АТ «НАЕК «Енергоатом» про звільнення останнього від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань внаслідок настання форс-мажорних обставин, зокрема, військової агресії російської федерації проти України та окупацією міста Енергодар Запорізької області, захопленням військовими формуваннями російської федерації Запорізької атомної електричної станції з 04.03.2022, з огляду на те, що відповідачем не доведено, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, а матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем повідомлення позивачу про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання ним зобов`язань з повної оплати за поставлений товар.

Також, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, суд відмовив у його задоволенні, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження скрутного фінансового становища.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 14.06.2024 через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 в частині задоволення позову про стягнення 64 669,00 грн 3% річних, задовольнити клопотання Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» про зменшення суми 3% річних.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення заявлених до стягнення 3% річних. При цьому місцевим господарським судом не взято до уваги майновий стан відповідача, в якому перебуває апелянт у зв`язку з воєнними станом та окупацією Запорізької АЕС, втратою половини виробничих потужностей, не враховано, що НАЕК «Енергоатом» віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 №83 та виконує в умовах воєнного стану спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Апелянт посилається на правові висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №904/417/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №910/12277/23.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, 18.07.2024 позивач через систему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві позивач наголосив на тому, що позивачем у даному спору не заявлялись вимоги про стягнення пені, а 3% річних по суті компенсують позивачу лише чверть фактично понесених збитків, тому як він протягом часу затримки оплати відповідачем змушений був користуватися кредитними коштами фінансових установ під відсотки, які в рази вищі за діючу облікову ставку НБУ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2465/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

20.06.2024 матеріали справи №910/2465/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 залишено без руху; роз`яснено Акціонерному товариству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

04.07.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №3714 від 12.06.2024 про сплату судового збору на суму 3 633,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 03.09.2024.

18.07.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про участь його представника Левченко Олени Олександрівни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про участь його представника Левченко Олени Олександрівни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судове засідання, призначене на 03.09.2024, до приміщення Північного апеляційного господарського суду з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД». Представник Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» мав брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У зв`язку з виявленням неможливості фіксування судового засідання технічними засобами належним чином, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка, судове засідання за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24, призначене на 03.09.2024 о 15 год. 40 хв., не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 на 10.09.2024.

За результатами проведеного у справі 10.09.2024 судового засідання суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 10.09.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити клопотання АТ НАЕК «Енергоатом» про зменшення суми 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив їх відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Промислові системи, ЛТД» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі - покупець) укладено Договір поставки товару №53-121-01-22-11112, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і сплатити за товар, а саме муфту кабельну згідно із наведеним у договорі переліком.

За змістом пункту 1.2. Договору строк поставки товару: лютий-жовтень 2022 року.

У пункті 1.3. Договору сторони погодили, що покупець має право зменшити обсяг закупівлі товару з урахуванням фактичного обсягу своїх видатків.

Ціна договору 1 979 610,40 грн, крім того ПДВ 20% - 395 922,08 грн. Загальна сума договору складає 2 375 532,48 грн (пункт 3.1. Договору).

Згідно з пунктом 3.2. Договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках і порядку.

У відповідності до пункту 4.5. Договору постачальник, що є платником ПДВ, зобов`язаний скласти належним чином електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України.

Договір вважається укладеним з дати підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладення (пункт 12.1. Договору).

30.05.2022 на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 375 532,48 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №ТОВ-14.

Крім того, на виконання пункту 4.5. Договору позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за №10 від 30.05.2022, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 13.07.2022.

Проте, АТ «НАЕК «Енергоатом» за поставлений товар розрахувалось лише частково у розмірі 1 000 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 27.09.2022 №9126 на суму 350 499,16 грн та №9127 на суму 649 500,84 грн.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар у сумі 1 375 532,48 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар за договором поставки товару №53-121-01-22-11112 від 10.02.2022, ТОВ «ТБ «Промислові системи, ЛТД» просить суд стягнути із АТ «НАЕК «Енергоатом» основний борг у розмірі 1 375 532,48 грн, а також 3% річних у сумі 64 669,00 грн та інфляційні втрати у сумі 178 458,83 грн, нараховані за період з 31.07.2022 по 23.02.2024.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 64 669,00 грн, рішення суду в частині стягнення з відповідача 1 375 532,48 грн основного боргу та 178 458,83 грн інфляційних втрат судом апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Правовідносини між сторонами спору виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з положенням частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та не оскаржується відповідачем, на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 375 532,48 грн, проте відповідач за поставлений товар розрахувався частково у розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із пунктом 3.2. Договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в пункті 1.1., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, кінцевим строком оплати за товар, поставлений згідно із видатковою накладною №ТОВ-14 від 30.05.2022, є 30.07.2022.

Однак, відповідач оплату поставленого товару на суму 1 375 532,48 грн в строк, передбачений Договором, не здійснив, а тому позовні вимоги в цій частині були задоволені й висновки суду першої інстанції в цій частині, як уже зазначалося, не оспорюються.

За неналежне виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 1 375 532,48 грн позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача за загальний період з 31.07.2022 по 23.02.2024 3% річних у розмірі 64 669,00 грн та 178 458,83 грн інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за користування коштами.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання на суму 1 375 532,48 грн, місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 64 669,00 грн та інфляційних втрат у сумі 178 458,83 грн, встановив, що зазначені розрахунки є правильними.

Відповідач в апеляційній скарзі не оспорює рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та не висловлює заперечень щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку 3% річних.

Водночас, скаржник наголошує на безпідставності неврахування судом першої інстанції його клопотання про зменшення розміру 3% річних.

Оцінюючи доводи скаржника, покладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №910/12277/23, наголошуючи на наявності у суду права зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Місцевим господарським судом, як наголошує скаржник, не взято до уваги майновий стан відповідача, в якому перебуває апелянт у зв`язку з воєнними станом та окупацією Запорізької АЕС, втратою половини виробничих потужностей, та не враховано, що НАЕК «Енергоатом» віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 №83 і що НАЕК «Енергоатом» виконує в умовах воєнного стану спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Водночас, у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.

Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40% та 96% і її явної невідповідності принципу справедливості.

Водночас, у даній справі позивачем до стягнення заявлено відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України) - 3%, при цьому, до відповідача не застосовується відповідальність у вигляді стягнення пені.

Отже, в даній справі відсутні такі обставини неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних, як у справі №902/417/18.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №921/94/21.

Щодо посилань скаржника на постанову Верховного Суду від 27.03.2024 у справі №910/12277/23, то колегія суддів зазначає, що у названій справі касаційний суд змінив мотивувальні частини рішення та постанови судів попередніх інстанцій та зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій про неможливість зменшення судом розміру трьох процентів річних є помилковими та такими, що не узгоджуються із вказаними висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пунктах 8.35, 8.38 постанови від 18.03.2020 у справі №902/417/18, водночас, висновків щодо наявності підстав для такого зменшення у межах справи №910/12277/23 суд не висловлював.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3%), а тому, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, відсутні підстави для зменшення 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Окрім вищенаведеного, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не взяв до уваги надзвичайні обставини, в яких перебуває апелянт у зв`язку з воєнним станом та окупацією Запорізької АЕС, власне через які останній опинився в скрутному фінансовому становищі.

Із приводу наведених тверджень скаржника колегія суддів зазначає, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.

Нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 Цивільного кодексу України та статтею 217 Господарського кодексу України. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 Цивільного кодексу України та статтею 218 Господарського кодексу України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість задоволених судом позовних вимог про стягнення 3% річних.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/2465/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

Матеріали справи №910/2465/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2024 після виходу з відпустки судді Іоннікової І.А.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова