ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. Справа №921/600/23

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

за участю представників:

від ОСОБА_1 , Олешка О.М., ПП Агроторг та ТОВ Тернопільрембуд Заплітна І.А. (адвокатка)

кредитори Сеньків П.П., Павловський М.М., Остапчук Я.К.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. ЗАГС №01-05/1412/24 від 16.05.2024)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2024 (повний текст 01.05.2024, суддя Гевко В. Л.)

у справі №921/600/23

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, м. Тернопіль

до боржника Відкритого акціонерного товариства Чортківський завод «Агромаш», м. Чортків, Тернопільська область

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/600/23 за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_1 про банкрутство ВАТ Чортківський завод «Агромаш».

Ухвалою суду від 22.11.2023 відкрито провадження у справі №921/600/23 про банкрутство ВАТ Чортківський завод «Агромаш»; визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_1 до боржника в сумі 1 187 084, 48 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича.

21.12.2023 в системі «Електронний суд» ОСОБА_1 сформувала заяву про додаткові вимоги кредитора до боржника на загальну суму 1 419 505, 26 грн.

Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 11.04.2024 заяву ОСОБА_1 про додаткові вимоги кредитора до боржника задовольнив частково. Визнав додаткові грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника ВАТ Чортківський завод "Агромаш" в сумі 353 879, 44 грн та ухвалив включити їх до реєстру вимог кредиторів як вимоги четвертої черги. Відхилив грошові вимоги в сумі 1 065 625, 82 грн. Стягнув з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 5 368, 00 грн судового збору.

Вказана ухвала суду в частині стягнення із ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 5 368, 00 грн судового збору мотивована тим, що остання, звертаючись до суду із додатковими грошовими (кредиторськими) вимогами до боржника, не сплатила судовий збір. Відтак такий підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України у розмірі сумі 5 368, 00 грн.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій просить її скасувати в частині стягнення з неї судового збору у розмірі 5 368, 00 грн. Покликається на порушення судом процесуальних норм та принципу правової визначеності, оскільки при прийнятті заяви про додаткові вимоги кредитора до боржника до розгляду суд не вказав на необхідність сплати судового збору за подання такої. Більше того, обов`язок сплачувати судовий збір за подання вказаної заяви прямо не визначений Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим зазначає, що якщо ж суд вважає, що все ж такий судовий збір необхідно сплачувати, то такий повинен бути стягнутий з боржника, а не кредитора, вимоги якого було частково визнано ухвалою суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 наведено обґрунтування підстав наявності права на апеляційне оскарження вказаної ухвали в оскаржуваній частині, а також підстав для прийняття зазначеної апеляційної скарги до розгляду та відкриття апеляційного провадження у цій справі.

Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі подано не було.

12.09.2024 в судовому засіданні взяли участь представниця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП Агроторг та ТОВ Тернопільрембуд та кредитори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Вказані особи навели доводи та заперечення щодо доводів апеляційної скарги. Представники інших учасників у справі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явку сторін у судове засідання не визнано обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Відповідно до підп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом сплачується судовий збір, еквівалентний двом розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначається, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З наведеного вбачається, що заява з кредиторськими вимогами у цій справі при поданні її до суду, повинна була бути оплачена судовим збором, розмір якого становить 5 368, 00 грн.

Доводи апелянта про те, що нею уже сплачувався судовий збір, як ініціюючим кредитором у справі, а тому не потребує сплати судового збору звернення із додатковими грошовими вимогами, оцінюються судом апеляційної інстанції критично, адже право на заявлення додаткових грошових вимог до боржника має не лише кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, а й звичайний конкурсний кредитор, оскільки прямої заборони подати заяву з додатковими кредиторськими вимогами законодавство не містить.

Тобто, попередній судовий збір було сплачено ініціюючим кредитором за подання заяви, яка уже була розглянута і вирішена остаточно судом. В той час як заява із додатковими грошовими вимогами є окремою, незалежною від попередньої, заявою.

Відтак, заява з додатковими кредиторськими вимогами до боржника також повинна бути оплачена відповідним судовим збором, який становить аналогічне значення до звичайної заяви з кредиторськими вимогами до боржника і до такої заяви застосовуються такі ж вимоги, як до звичайної заяви з кредиторськими вимогами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 903/806/21.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень процесуальних норм судом першої інстанції у тому, що судовий збір було стягнуто із кредитора не на стадії прийняття заяви до розгляду, а за наслідками розгляду такої заяви по суті.

Так, відповідно до ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Із аналізу наведеної норми вбачається також можливість суду достягнути із заявника суму судового збору, яку необхідно було сплатити при зверненні до суду, однак яку сплачено не було.

З врахування наведеного, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення із кредитора ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України судового збору в розмірі 5 368, 00 грн, оскільки такий не було сплачено при зверненні до суду із відповідною заявою.

Щодо доводів апелянта про необхідність стягнення судового збору із боржника, а не кредитора, грошові вимоги якого частково визнані судом, то колегія суддів зазначає таке.

Частиною 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначено черговість задоволення вимог кредиторів, відповідно до положень якої витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, в тому числі сплачені кредиторами суми судового збору, підлягає задоволенню у першу чергу.

З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що він не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із кредиторськими вимогами до боржника у розмірі 5 368, 00 грн як вимоги першої черги, що виникли із сплати судового збору в межах справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а також не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Відтак відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвала суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275, 276, 280-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2024 у справі №921/600/23 в частині стягнення із ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 5 368, 00 грн судового збору без змін.

2. Судовий збір за розгляд справив в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 24.09.2024.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК