СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

30 вересня 2024 року м. Харків Справа №922/1505/24

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Хачатрян В.С.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (вх.№2232Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року у справі №922/1505/24,

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова, м.Харків,

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м.Харків,

до Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство», м.Мерефа,

про стягнення шкоди у розмірі 1855657,56 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» про стягнення на користь держави шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев, у загальній сумі 1855657,56 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року у справі №922/1505/24 (повний текст складено 09.07.2024 року, суддя Аріт К.В.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (юридична адреса: 62472, Харківська обл., Харківський р-н, м.Мерефа, вул.Лесі Українки, буд.63; адреса для листування: 61052, м.Харків, вул.Сіриківська,36; ) на користь держави шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев, у загальній сумі 1855657,56 грн, а саме:

- 404709,02 грн - на р/р UA0020629 Безлюдівська селищна ТГ у Харківському районі Харківської області, , код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998;

- 639176,18 грн - на р/р UA 0020633 Височанська селищна ТГ у Харківському районі Харківської області, , код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998;

- 769962,12 грн - на р/р UA0020645 Люботинська міська ТГ у Харківському районі Харківської області, , код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998;

- 13002,95 грн - на р/р UA 0020587 Богодухівська міська ТГ у Харківському районі Харківської області, , код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998;

- 28807,29 грн - на р/р UA 020649 Харківська міська ТГ у Харківському районі Харківської області, , код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998.

Стягнуто з Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (юридична адреса: 62472, Харківська обл., Харківський р-н, м.Мерефа, вул.Лесі Українки, буд.63; адреса для листування: 61052, м.Харків, вул.Сіриківська,36; ) на користь Харківської обласної прокуратури (адреса: 61004, м.Харків, вул.Б.Хмельницького,4; , за реквізитами: банк отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок №UA0007171, код банку 820172, банк отримувача: Держказначейська служба України; код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 2800) 27834,86 грн судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до господарського суду позовної заяви, яка містить вимогу майнового характеру розмір судового збору становить: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи характер вимог, а також вимоги діючого законодавства щодо порядку сплати судового збору у відповідних категоріях справ, слід відзначити, що судовий збір за подання наразі апеляційної скарги на рішення суду у даній справі становить 41752,30 грн.

Проте, апелянтом до апеляційної скарги не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, апелянтом заявлено клопотання, в якому останній просить суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на наказ Державного агентства лісових ресурсів України №856 від 28.10.2022 року згідно якого припинено Державне підприємство «Жовтневе лісове господарство» і внесено відповідний запис.

Розглянувши клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частина 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити сплату судового збору (звільнити від сплати, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Суд вважає за необхідне зазначити, що ч.2 статті 6 та ч.2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, Державне підприємство «Жовтневе лісове господарство» не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі»).

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Оцінивши доводи, наведені апелянтом в обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для звільнення від сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи вищенаведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У той час суд приймає до уваги посилання на наказ Державного агентства лісових ресурсів України №856 від 28.10.2022 року згідно якого припинено Державне підприємство «Жовтневе лісове господарство» і внесено відповідний запис, оскільки взагалі постає питання щодо наявності наразі у апелянта правоздатності на звернення з апеляційною скаргою і заявник не вказує про правонаступництво.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Частина 7 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України визначає, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Проте, в матеріалах апеляційної скарги відсутні докази на підтвердження дотримання заявником приписів п.3 ч.3 ст. 258 та ст. 259 Господарського процесуального кодексу України, адже апелянтом до апеляційної скарги не надано належних доказів про надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі, зокрема опису вкладення у цінний лист.

Надані до апеляційної скарги у якості додатків докази направлення апеляційної скарги сторонам у справі є накладними про поштове надсилання, а не описом вкладення. Накладна за своїм змістом підтверджує направлення поштової кореспонденції, однак не підтверджує, що саме було направлено, тобто не є доказом виконання приписів п.3 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявнику (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року у справі №922/1505/24 підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту строку для усунення вказаних недоліків надання доказів сплати судового збору.

Згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Матеріали свідчать, що оскаржуване рішення прийнято 02.07.2024 року, повний текст якого складено 09.07.2024 року і направлено учасникам справи через підсистему електронний суд до електронного кабінету користувача. Повний текст оскаржуваного рішення отримано апелянтом у електронному кабінеті користувача 10.07.2024 року.

Отже визначений ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України строк на подання апеляційної скарги добігає кінця 29.07.2024 року. Апеляційну скаргу надано до суду засобами поштового зв`язку 23.09.2024 року, тобто поза межами визначеного ч.1 ст. 256 ГПК України строку.

За текстом апеляційної скарги та в прохальній частині, як і окремим документом, апелянт не заявляє клопотань про поновлення пропущеного строку на звернення з апеляційною скаргою.

Наразі апелянтом пропущений встановлений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строк.

Відповідно до ч.3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, в силу приписів ч.3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України вищевказані обставини також є підставою для залишення апеляційної скарги Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року у справі №922/1505/24 без руху.

Керуючись чч. 1, 2 ст. 174, ст. 234, п.2, п.3 ч.3 ст. 258, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 року у справі №922/1505/24 залишити без руху.

2. Державному підприємству «Жовтневе лісове господарство» усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки (надати докази сплати судового збору, направлення копії апеляційної скарги сторонам у справі, мотивоване клопотання щодо поновлення строків) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Апелянту надати письмові пояснення щодо правоздатності Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» і правонаступництва (за наявності).

4. Роз`яснити апелянту про можливість надання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами через особистий кабінет в системі Електронний суд.

5. Роз`яснити заявнику, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач В.С. Хачатрян