РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2024Справа № 910/5810/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" (ТОВ "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ") (65029, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ КНЯЗІВСЬКА, будинок 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (ТОВ "ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ") (03065, місто Київ, пр.Гузара Любомира, будинок 44)

про стягнення 9 415 746,24 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Трохимчук О.І.

від відповідача: Горбач А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення 9 415 746,24 грн, з яких: 9 373 656,00 грн заборгованості за поставлений товар, 41 950,40 грн 3% річних, 139,84 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" залишено без руху, встановлено спосіб і строк усунення недоліків.

24.05.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 позовну заяву прийнято о розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5810/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.07.2024.

24.06.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.06.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 задоволену заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача у підготовчому засіданні 01.07.2024 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження процесуального строку.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 01.07.2024 не заперечив щодо усного клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та продовження процесуального строку.

Суд у підготовчому засіданні 01.07.2024 без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення усного клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та продовження процесуального строку, підготовче засідання відкладено на 22.07.2024.

10.07.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

16.07.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/5810/24 до судового розгляду по суті на 19.08.2024.

Судом у судовому засіданні 19.08.2024 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні по справі №910/5810/24 до 09.09.2024.

06.09.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про доручення документів, а саме: докази проведення оплат за видатковими накладними №10 від 08.02.2024 та №11 від 14.02.2024, що підтверджується копіями платіжних інструкцій від 06.08.2024 № 279094 на суму 4 686 828,00 грн. та від 06.09.2024 № 279095 на суму 4 686 828,00 грн.

09.09.2024 через електронну пошту суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 09.09.2024 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 09.09.2024 представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити повністю.

У судовому засіданні 09.09.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення тендерної закупівлі за № UA-2023-03-27-011252а «Інструменти для паяння м`яким і твердим припоєм та для зварювання, машина та устаткування для поверхневої термообробки і гарячого напилювання (Агрегати зварювальні)», код класифікатора ДК 021:2015:42660000-0 26.05.2023 між ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (покупець, відповідач) та ТОВ «Індустріальне Обладнання» (постачальник, позивач) було укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів).

Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов`язався у визначений договором строк передати у власність покупця інструменти для паяння м`яким і твердим припоєм та для зварювання, машини та устаткування для поверхневої термообробки і гарячого напилювання (агрегати зварювальні) (далі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору (далі - специфікація), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації (п. 1.2 договору).

У п. 1.3 договору постачальник гарантував, що товари: належали йому на праві власності; не перебували під забороною відчуження; не перебували під арештом; не були предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань; країною походження (виробником) товару(-ів) не є Російська Федерація чи Республіка Білорусь.

За умовами специфікації, яка є додатком № 1 до договору, поставці підлягали:

агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі у кількості 4 (чотири) комплекти, по ціні 1 603 315,00 грн (без ПДВ) за комплект, загальною вартістю 6 413 260,00 грн (без ПДВ);

агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі з причепом у кількості 13 (тринадцять) комплектів, по ціні 1 952 845,00 грн (без ПДВ) за комплект, загальною вартістю 25 386 985,00 грн (без ПДВ).

Строк поставки - 280 днів з дати укладення договору.

У п. 3.1 договору сторони погодили ціну договору, яка визначалася загальною вартістю товарів, зазначених у специфікації, та становила 31 800 245,00 грн, крім того, ПДВ - 6 360 049,00 грн. Ціна Договору, у тому числі ПДВ, становить 38 160 294,00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки здійснюються у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у розділі 15 договору, на умовах, визначених договором.

Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 (двадцяти) та не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.8 договору датою поставки товарів за цим договором є дата підписання покупцем акту приймання товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.14 цього договору.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив, що на виконання умов договору згідно видаткової накладної № 129 від 18.12.2023 він передав, а відповідач прийняв «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі» у кількості 2 комплекти на загальну суму 3 847 956,00 грн (у тому числі ПДВ); згідно видаткової накладної № 130 від 18.12.2023 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі» у кількості 2 комплекти на загальну суму 3 847 956,00 грн (у тому числі ПДВ); згідно видаткової накладної № 10 від 08.02.2024 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі з причепом» у кількості 2 комплекти на загальну суму 4 686 828,00 грн (у тому числі ПДВ), а також згідно видаткової накладної № 11 від 14.02.2024 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі з причепом» у кількості 2 комплекти на загальну суму 4 686 828,00 грн (у тому числі ПДВ). Акти приймання вказаних товарів за кількістю та якістю були складені і підписані 20.12.2023, 21.12.2023, 09.02.2024 та 26.02.2024 відповідно.

Утім, взятий на себе обов`язок з оплати поставленого товару відповідач належним чином не виконав. Так, товар, поставлений за видатковими накладними № 129 від 18.12.2023 та № 130 від 18.12.2023 відповідач оплатив з порушенням погодженого сторонами строку, тоді як товар, поставлений за видатковими накладними № 10 від 08.02.2024 і № 11 від 14.02.2024, відповідачем взагалі оплачений не був.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 373 656,00 грн заборгованості за товар, поставлений за видатковими накладними № 10 від 08.02.2024 і № 11 від 14.02.2024, а також 3 % річних й пеню, нараховані за періоди прострочення оплати за кожною з чотирьох видаткових накладних відповідно.

Заперечення відповідача проти позову зводяться до такого:

- за видатковими накладними № 10 від 08.02.2024 і № 11 від 14.02.2024 мала місце поставка товарів неналежної якості, про що покупцем були складені та підписані акти невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості з детальним описом наявних зауважень, які позивачем, попри неодноразові звернення відповідача, усунуті не були, у зв`язку з чим строк виконання покупцем взятого на себе грошового зобов`язання з оплати такого товару не настав;

- погоджений сторонами строк виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з оплати поставленого товару у розумінні п.п. 4.2, 5.8 договору має обраховуватися саме з дати складання та підписання акту приймання товарів за кількістю та якістю, а не видаткової накладної. Виходячи з наведеного, позивачем у виконаному розрахунку 3% річних та пені не правильно визначені початкові дати періоду нарахування останніх.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів (частина 2 наведеної норми).

У силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 названого Кодексу).

У силу ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як уже зазначалося, у п. 4.2 договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 (двадцяти) та не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

При цьому відповідно до п. 5.8 договору датою поставки товарів за цим договором є дата підписання покупцем акту приймання товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.14 цього договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору згідно видаткової накладної № 129 від 18.12.2023 позивач передав, а відповідач прийняв «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі» у кількості 2 комплекти на загальну суму 3 847 956,00 грн (у тому числі ПДВ); згідно видаткової накладної № 130 від 18.12.2023 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі» у кількості 2 комплекти на загальну суму 3 847 956,00 грн (у тому числі ПДВ); згідно видаткової накладної № 10 від 08.02.2024 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі з причепом» у кількості 2 комплекти на загальну суму 4 686 828,00 грн (у тому числі ПДВ), а також згідно видаткової накладної № 11 від 14.02.2024 - «Агрегат зварювальний Shindaiwa DGW500DM/UKR на рамі з причепом» у кількості 2 комплекти на загальну суму 4 686 828,00 грн (у тому числі ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи, акти приймання вказаних товарів за кількістю та якістю були складені і підписані 20.12.2023, 21.12.2023, 09.02.2024 та 26.02.2024 відповідно.

Таким чином, виходячи з приписів вищенаведених норм законодавства та умов укладеного між сторонами договору, останнім днем виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання з оплати поставлених товарів було 19.01.2024, 20.01.2024, 10.03.2024 та 27.03.2024 відповідно.

Разом з тим, оскільки товар, поставлений згідно видаткових накладних № 10 від 08.02.2024 і № 11 від 14.02.2024, відповідач ні у погоджений строк, ні на вимогу позивача не оплатив, то за стягненням заборгованості у загальній сумі 9 373 656,00 грн позивач звернувся до суду з даним позовом.

Утім, з поданих відповідачем до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 910/5810/24 ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" перерахувало на рахунок ТОВ "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" заборгованість у загальному розмірі 9 373 656,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 279094 і № 279095 від 06.09.2024 на суми по 4 686 828,00 грн кожна.

Так, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, беручи до уваги подані відповідачем докази сплати грошових коштів у розмірі 9 373 656,00 грн, враховуючи при цьому, що зазначені кошти були перераховані ним вже після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору у даній справі в частині стягнення 9 373 656,00 грн боргу, у зв`язку з чим в цій частині провадження у справі № 910/5810/24 підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Також позивачем було заявлено до стягнення 41 950,40 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявними матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання з оплати поставленого товару за кожною з чотирьох видаткових накладних.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3% річних на суми боргу за кожною з видаткових накладних окремо, суд погоджується з доводами відповідача про те, що початкові дати періодів їх нарахування визначені позивачем помилково, адже ним не взято до уваги положення п. 5.8 договору щодо визначення дати поставки товарів.

Здійснивши перерахунок 3% річних на суми боргу за кожною з видаткових накладних окремо за періоди, початкові дати яких визначені з урахуванням погоджених сторонами положень п. п. 4.2 і 5.8 договору, а кінцеві - як те заявлено позивачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у загальній сумі 33 320,85 грн.

Крім цього, позивачем заявлена вимога про стягнення 139,84 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 наведеної норми).

Частиною 4 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем строків оплати за цим договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань за цим договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 названого Кодексу).

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені на суми боргу за кожною з видаткових накладних № 120 від 18.12.2023, № 130 від 18.12.2023, № 10 від 08.02.2024 і № 11 від 14.02.2024 окремо, виходячи з того, що право на її нарахування за змістом п. п. 4.2, 5.8 договору виникло у позивача з 20.01.2024, 21.01.2024, 11.03.2024 та 28.03.2024 відповідно, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню у загальній сумі 111,06 грн.

За встановленого суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення з ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на користь ТОВ "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" основного боргу у розмірі 9 373 656,00 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору. Позовні вимоги про стягнення 3% річних та пені підлягають частковому, а саме: з відповідача на користь позивача належить стягнути 3% річних у сумі 33 320,85 грн і пеню у сумі 111,06 грн. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач не обмежений в праві клопотати про повернення сплаченого судового збору в частині 140 604,84 грн, пропорційній розміру позовних вимог, у частині яких провадження у даній справі закрито судом.

Відповідно до загального правила, закріпленого ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати по сплаті судового збору в частині 501,48 грн, пропорційній розміру задоволених позовних вимог, судом покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 231, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №910/5810/24 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 9 373 656 грн. (дев`ять мільйонів триста сімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят шість) 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, місто Київ, пр.Гузара Любомира, будинок 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНЕ ОБЛАДНАННЯ" (65029, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ КНЯЗІВСЬКА, будинок 3; ) 3 % річних - 33 320 грн. (тридцять три тисячі триста двадцять) 85 коп., пеню - 111 грн. (сто одинадцять) 06 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 501 грн. (п`ятсот один) грн. 48 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 19.09.2024.

Суддя М.Є.Літвінова