ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"23" вересня 2024 р. Справа№ 910/5335/21 (910/15086/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Поліщука В.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023

у справі №910/5335/21(910/15086/21) (суддя Яковенко А.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест"

про визнання недійсним договорів позики

в межах справи №910/5335/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс"

до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/5335/21(910/15086/21) відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/5335/21(910/15086/21) та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.08.2024 дану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: ОСОБА_2., Сотніков С.В.

У зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці та звільненням судді ОСОБА_2 у відставку протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.08.2024 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Поліщук В.Ю., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/5335/21(910/15086/21) залишено без руху у зв`язку з поданням апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та неповажності причин пропуску такого строку з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

При цьому, п. 3 резолютивної частини ухвали від 02.09.2024 попереджено скаржника про передбачені ч. 4 ст. 260 ГПК України наслідки невиконання вимог зазначеної ухвали суду у встановлений п.2 її резолютивної частини строк.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа, ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху від 02.09.2024 надіслано одержувачу представнику ОСОБА_1 адвокату Кузмічову О.Д. через систему "Електронний суд" 04.09.2024 та в цей же день о 13:00 отримано останнім в електронному кабінеті.

Згідно ч. 7 ст. 242 ГПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, вказане судове рішення вважається врученим скаржнику 04.09.2024 року, а тому граничний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, є 16.09.2024 року.

09.09.2024, через систему "Електронний суд", тобто в межах встановленого судом строку, скаржником на виконання ухвали суду від 02.09.2024 року подано заяву про поновлення строків на подання апеляційної скарги з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням заяви про усунення недоліків, наданої на виконання вимог ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки викладені в ньому причини не є поважними з огляду на наступне.

Згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст оскаржуваного рішення складено та підписано 20.05.2024, відтак останнім днем подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року, з урахуванням вихідних днів, є 10.06.2024.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказане рішення місцевого господарського суду 12.08.2024 року, тобто з пропуском двадцятиденного процесуального строку на його апеляційне оскарження більш ніж на два місяця. Одночасно апелянт просив поновити строк для подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини цього пропуску поважними.

Відповідну заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою.

Відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 119 та 256 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом з своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі №Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

В силу положень ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідні докази повинні подаватись до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії і у випадку подання копії такого доказу, така копія має бути засвідчена належним чином, зокрема, відповідати вимогам п. 5.26 національного стандарту ДСТУ 4163:2020") Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів".

Так, звертаючись до суду із заявою про поновлення строку для подання апеляційної скарги, скаржник зазначає, що він не є учасником провадження у даній справі, копію оскаржуваного рішення від суду він не отримував, а про наявність такого рішення суду першої інстанції він дізнався тільки 25.06.2024 з апеляційної скарги ПрАТ "Енергополь-Україна".

06.08.2024 року скаржником направлено клопотання до Господарського суду міста Києва про видачу йому повного тексту рішення, однак станом на 09.08.2024 року судом не надано апелянту повного тексту рішення, у зв`язку з чим лише 07.08.2024 року він ознайомився з текстом рішення після отримання його від ПрАТ "Енергополь-Україна".

За твердженням апелянта, оскільки він не є учасником провадження у справі, то до нього не може бути застосовано встановлений ст. 256 ГПК України строк.

Крім того, апелянтом вказано, що лише після ознайомлення 16.07.2024 з матеріалами кримінального провадження він отримав докази фраудаторності спірних договорів позики, що стало підставою вважати, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права та інтереси.

Однак, за висновками суду, в даному випадку відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Як встановлено колегією суддів представник ОСОБА_1 адвокат Кузьмічов О.Д., яким також підписано дану апеляційну скаргу, був присутній в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду, яке відбулось 20.06.2024 року, з розгляду апеляційної скарги ПрАТ "Енергополь-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/5335/21 (910/15086/21) та надавав пояснення по суті спору.

Наведені обставини підтверджується відповідним протоколом судового засідання, не заперечуються апелянтом в апеляційній скарзі та свідчать про те, що апелянту вже було відомо про наявність відповідного рішення принаймні з 20.06.2024 року.

Таким чином, даний факт спростовує суперечливі твердження скаржника, з одного боку, посилання в апеляційній скарзі про обізнаність ОСОБА_1 з прийняттям судом оскаржуваного судового рішення саме 25.06.2024 року з апеляційної скарги ПрАТ "Енергополь-Україна", з іншого боку, посилання в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, де про обізнаність зі змістом оскаржуваного рішення вказується 07.08.2024, тобто дата отримання копії оскаржуваного рішення від ПрАТ "Енергополь-Україна".

При цьому, суд враховує, що необхідною передумовою здійснення особою права апеляційного оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

В силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Колегія суддів враховує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень, а особливо в даному випадку, коли саме скаржник зацікавлений в оперативному вирішенні питання щодо вчасного подання апеляційної скарги, оскільки саме він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції і ставить під сумнів її законність.

Відтак, скаржник, як особа, чиї права та інтереси, на її думку, є порушеними, та представник якого був присутній в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги учасника провадження у справі на таке рішення, мав можливість своєчасно ознайомитись з текстом відповідного судового рішення суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, зокрема, про наявність повного тексту оскаржуваної ухвали.

При цьому, з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/5335/21(910/15086/21) було оприлюднено 24.05.2024.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У п. 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Так, у справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

Колегія суддів зазначає, що у скаржника було достатньо часу для підготування та подачі апеляційної скарги у межах визначеного ГПК процесуального строку, починаючи з дати, коли йому стало відомо про таке рішення (принаймні з 20.06.2024 року).

При цьому, суд наголошує, що подання апеляційної скарги у короткий строк з моменту ознайомлення зі змістом оскаржуваного рішення суду є свідченням того, що скаржник намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження, що в свою чергу, свідчить про сумлінне та добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, встановлених законом або судом та вчинено усі можливі та залежні від нього дії для вчасного подання апеляційної скарги.

Разом з тим, стверджуючи про те, що скаржнику стало відомо про оскаржуване рішення лише 25.06.2024 року, останній звернувся до суду із клопотання про видачу повного його тексту лише 06.08.2024 року.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Водночас, скаржником жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів вжиття ним всіх можливих та залежних від нього заходів задля якнайшвидшого ознайомлення з матеріалами справи та подання відповідної апеляційної скарги, починаючи з 25.06.2024 року.

Посилаючись на те, що копію оскаржуваного рішення він отримав від ПрАТ "Енергополь-Україна" 07.08.2024 року, скаржником не зазначено неможливості звернення до ПрАТ "Енергополь-Україна" та отримання такої копії протягом тривалого періоду часу з 20.06.2024 року (коли йому стало відомо про рішення).

Суд також наголошує, що чинне законодавство не ставить вирішення питання щодо поважності причин пропуску процесуальних строків у залежність від виникнення у заявника апеляційної скарги в майбутньому мотивів та підстав для оскарження процесуального документу після спливу значного періоду часу, як наслідок судом відхиляються, як неповажні, твердження апелянта про те, що лише після ознайомлення 16.07.2024 з матеріалами кримінального провадження він отримав докази фраудаторності спірних договорів позики, що стало підставою вважати, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права та інтереси.

Обізнаність особи-скаржника з прийняттям судом оскаржуваного ним судового рішення незалежно від її статусу (учасник справи або особа, про права обов`язки чи інтереси якої прийнято рішення) не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину відповідного процесуального строку реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення, а тому безпідставними є доводи апелянта про те, що оскільки він не є учасником провадження у справі, то до нього не може бути застосовано встановлений ст.256 ГПК України строк.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Можливість поновлення пропущеного строку судом апеляційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок доведення яких відповідними доказами покладено на скаржника.

В свою чергу, скаржником не наведено достатніх обґрунтувань поважності та не вказано у заяві про усунення недоліків інших причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, а також неможливості підготувати та подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, а несвоєчасне оскарження рішення місцевого господарського суду з огляду на наведені скаржником доводи, зумовлено не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що скаржником у заяві не наведено жодних об`єктивно непереборних обставин, що не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення такої процесуальної дії, як звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки не надано та не зазначено жодної поважної причини неможливості подання апеляційної скарги в передбачені законодавством строки.

Вказані вище обставини стали підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху та були викладені судом в ухвалі від 02.09.2024.

У заяві про усунення недоліків апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не є учасником провадження у даній справі, копію оскаржуваного рішення від суду він не отримував.

06.08.2024 року скаржником направлено клопотання до Господарського суду міста Києва про видачу йому повного тексту рішення, однак станом на подачу цієї заяви судом не надано апелянту повного тексту рішення.

Проявивши ініціативу, ОСОБА_1 запросив у ПрАТ "Енергополь-Україна" копію оскаржуваного рішення, яку він отримав лише 07.08.2024.

За твердженням апелянта, оскільки він не є учасником провадження у справі, то до нього не може бути застосовано встановлений ст. 256 ГПК України строк.

Отже, у поданій на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2024 заяві із зазначенням інших підстав для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, які, на думку скаржника, у сукупності перешкодили поданню апеляційної скарги у встановлений законом строк, апелянтом не зазначено жодних інших вагомих та переконливих причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, ніж ті, які були зазначені в апеляційній скарзі.

Вказана заява, за своєю суттю, містить аналогічне обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які вже були розглянуті судом та визнані неповажними, та фактично є незгодою з прийнятою апеляційним судом ухвалою про залишення апеляційної скарги з цих підстав без руху.

Враховуючи викладене, дослідивши подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням поданої на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2024 року у якості усунення недоліків апеляційної скарги заяви з додатковим обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, суд апеляційної інстанції визнав наведені в ній доводи та причини в її обґрунтування неповажними.

Відповідно до ч. 4 ст. 260 ГПК України зазначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 261 ГПК України).

За вказаних обставин, оскільки причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнані судом неповажними, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/5335/21 (910/15086/21).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 256, 260, 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/5335/21(910/15086/21).

2. Апеляційну скаргу та додані до неї документи надіслати ОСОБА_1 .

3. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

В.Ю. Поліщук