ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2024 р. Справа №914/2178/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання - ТЕЛИНЬКО Я.П.

представники сторін не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Форум, Львівська область, с.Кротошин (вх.ЗАГС 01-05/1055/24 і 01-05/1056/24)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2024 (повний текст складено 12.02.2024, суддя Петрашко М.М.)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 (повний текст складено 19.02.2024, суддя Петрашко М.М.)

у справі №914/2178/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум"

до відповідача Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області

за участю у справі третьої особи,

яка не заявляє самостійних вимог щодо

предмета спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у

Львівській області

про витребування земельних ділянок

В С Т А Н О В И В:

Суть спору.

До Господарського суду Львівської області звернулося ТОВ «Форум» із позовом до відповідача Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про витребування земельних ділянок: із кадастровим номером :02:000:0098, площею 0,5843 га, із кадастровим номером :02:000:0099, площею 0,3807 га, із кадастровим номером :02:000:0100, площею 0,2903 га, із кадастровим номером :02:000:0102, площею 0,1000 га, визначивши порядок виконання судового рішення, указавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Форум».

Відповідно до заяви про зміну предмету позову позивач просив витребувати у Давидівської сільської ради на користь ТОВ «Форум» земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0098, площею 0,5843 га, частину земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:0099, а саме площею 0,2098 га, що визначена згідно з висновком №28-23Д експертного земельно-технічного дослідження від 13.10.2023, частину земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:0100, а саме площею 0,2179 га, що визначена згідно з висновком №28-23Д експертного земельно-технічного дослідження від 13.10.2023, частину земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:0102, а саме площею 0,0104 га, що визначена згідно з висновком №28-23Д експертного земельно-технічного дослідження від 13.10.2023, земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0103, площею 0,0727 га, визначивши порядок виконання судового рішення, вказавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ТОВ «Форум».

Позивач стверджував, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні. Позивач також зазначав, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

На думку позивача, до нього, як правонаступника МП «Форум», законно перейшло право безстрокового (постійного) користування земельною ділянкою, посвідчене відповідним державним актом, при цьому ні зі сторони Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ні зі сторони Давидівської сільської ради рішень щодо припинення права безстрокового (постійного) користування земельною ділянкою не приймалось.

Позивач вважав, що приймаючи наказ щодо розпорядження земельною ділянкою :02:000:0093, площею 5,2322 га, та передаючи земельну ділянку Давидівській сільській раді, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вийшло за межі своїх повноважень, з огляду на що позивач стверджував, що відповідний наказ від 24.12.2020, акт приймання-передачі від 24.12.2020 в частині пункту 71 додатку до акту та рішення Давидівської сільської ради від 28.12.2020 є незаконними.

На переконання позивача, рішення Давидівської сільської ради від 12.05.2021, яким земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0093, площею 5,2322 га, було поділено на окремі земельні ділянки, також є незаконним.

Господарський суд Львівської області рішенням від 25.01.2024 у задоволенні позову відмовив, призначив судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 08.02.2024.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності підстав для витребування у Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області земельних ділянок з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

Додатковим рішенням від 08.02.2024 суд у задоволенні заяви позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відмовив, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог заявника.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу на зазначені рішення суду і додаткове рішення. Апелянт, зазначаючи підстави позову, наголошує, що у справі відсутні докази припинення прав Виробничого торгового підприємства «Форум», правонаступником якого є позивач, на земельні ділянки, що є предметом спору. Земельні ділянки не вилучалися з володіння, рішень про вилучення не приймались, про що у відповідях на адвокатські запити вказував сам відповідач. Просить скасувати рішення суду від 25.01.2024, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ТОВ "Форум"; стягнути з відповідача судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідач заперечує вимоги апеляційної скарги та звертає увагу, що її текст практично повністю за своїм змістом та нормативно-правовим обґрунтуванням відповідає тексту позовної заяви, поданої до суду першої інстанції. Тобто представником скаржника не наведено жодних нових обставин та аргументів, не додано судової практики чи інших доказів на спростування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що позивачем не наведено обставин незаконності передачі ГУ Держгеокадастру у Львівській області земельної ділянки з державної власності у комунальну і порушення права позивача; після поділу саме ТОВ «Форум» не вчинило жодних дій щодо оформлення належним чином технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що залишилась у постійному користуванні. Тобто позивач не вчинив жодних дій з метою приведення у відповідність документів на користування земельною ділянкою.

Крім цього, відповідач зауважує, шо скаржник в апеляційній скарзі дещо змінив свої позовні вимоги. Так, в позовній заяві ТОВ «Форум» просило суд: «визначити порядок виконання судового рішення, указавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Форум», », а в апеляційній скарзі скаржник просить суд: «визначити порядок виконання судового рішення, указавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ТОВ «Форум», в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно». Такі дії скаржника на стадії апеляційного розгляду справи не передбаченні чинним ГПК України та вводять суд в оману.

05.09.2024 в судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Водночас через систему «Електронний суд» представник апелянта подав клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість у провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців у межах справи № 727/2496/24, що призначена 05.09.2024, а в разі неможливості відкладення розгляду справи доводи скарги врахувати, що представник підтримує доводи скарги у повному обсязі. До клопотання долучено судову повістку про виклик до суду від 07.08.2024 у справі № 727/2496/24.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок сторони, і відповідно до положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України справа, за умови належного повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підставою для відкладення розгляду справи можуть бути лише обставини, які об`єктивно унеможливлюють проведення судового засідання. Суд зауважує, що неявка апелянта є черговою і за його клопотаннями 06.06.2024, 25.07.2024 суд уже відкладав розгляд апеляційної скарги.

Апелянт як особа, яка ініціювала оскарження судового рішення у справі шляхом подання апеляційної скарги, відповідно до норм процесуального закону, має вживати заходів для скорочення тривалості судового розгляду. Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи.

Беручи до ваги, що участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

Фактичні обставини справи.

Місцевим господарським судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів видано ВТП «Форум» державний акт на право користування землею серія Б № 041458, яким надано останньому у постійне користування на території Зубрянської сільської ради 120 га землі для ведення господарської діяльності.

Видачі державного акта передувало рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів від 20.02.1992 № 80, яким вирішено дозволити вилучити з фондів АТФ "Давидів" 120 га землі і надати їх у володіння МП «Форум», а також вирішено видати МП «Форум» державний акт на право володіння землею.

МП «Форум» при птахофабриці ім. XX з`їзду КПРС «Давидів» створено відповідно до наказу № 181 від 17.10.1990.

Відповідно до довідки № 230 від 27.03.1996, що підписана головою Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, наказом по птахофабриці ім. XX з`їзду КПРС (правонаступник «Агроторгова фірма Давидів») за №414 від 17.10.1990, рішенням виконкому Пустомитівської районної ради від 02.10.1990 було створено МП «Форум», с. Кротошин, на баланс якого птахофабрика передала основні засоби, а також 120 га землі для ведення господарської діяльності.

Як вказано у довідці № 230 від 27.03.1996, правонаступником МП «Форум» є ТОВ «Форум» (свідоцтво про реєстрацію видане Пустомитівською районною радою 14.02.1996 №20791720).

Відповідно до статуту ТОВ «Форум» товариство створене громадянами України шляхом реорганізації колективного ВТП "Форум" для ведення на підприємницьких засадах господарської діяльності в галузі виробництва та торгівлі, надання послуг. Товариство є правонаступником всіх прав і зобов`язань колективного ВТП «Форум».

Тобто обставина правонаступництва позивача не є спірною і не заперечується сторонами.

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 №69-ОТГ земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 538,8345 га, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району, передано у комунальну власність Давидівської сільської ради (Давидівської об`єднаної територіальної громади).

24.12.2020 на виконання вказаного наказу між Давидівською сільською радою та ГУ Держгеокадастру у Львівській області підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого ГУ Держгеокадастру у Львівській області передало із державної власності, а Давидівська сільська рада (Давидівська об`єднана територіальна громада) прийняла у комунальну власність Давидівської сільської ради (Давидівської об`єднаної територіальної громади) земельні ділянки згідно з додатком до цього акту.

Пунктом 71 додатку до акту приймання-передачі від 24.12.2020 передбачено передачу земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0093, площею 5,2322 га. Цільове призначення: 16.00 землі запасу.

Рішенням Давидівської сільської ради від 28.12.2020 №3-3/2020 сільська рада надала згоду на передачу об`єктів нерухомого майна з державної власності в комунальну власність територіальної громади Давидівської сільської ради земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 538,8345 га, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 24.12.2020.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0093, площею 5,.2322 га, 31.12.2020 проведено державну реєстрацію права власності за Давидівською сільською радою, номер запису про право власності 40050112, державний реєстратор Зубарєв Анатолій Анатолійович, Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56076824 від 05.01.2021, підстава державної реєстрації: наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 № 69-ОТГ, акт приймання-передачі від 24.12.2020, рішення Давидівської сільської ради від 28.12.2020.

Крім того, згідно із відповіддю ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 29.08.2022 № 29-13-0.2-2471/2-22 на адвокатський запит № 03/10-08/2022 від 10.08.2022, земельна ділянка площею 5,2322 га з кадастровим номером :02:000:0093 зареєстрована в державному земельному кадастрі 04.12.2020 державним кадастровим реєстратором Відділу у Кодимському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області. Розробник технічної документації ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство».

31.12.2020 вказана вище земельна ділянка на праві комунальної власності зареєстрована за Давидівською сільською радою.

Надалі Давидівська сільська рада прийняла рішення № 443-5/2021 від 12.05.2021, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки Давидівської сільської ради (землі запасу), площею 5,2322 га, кадастровий номер :02:000:0093 за адресою Львівська область, Львівський район, Давидівська сільська рада. Відповідно до пункту 2 вказаного рішення вирішено зареєструвати земельні ділянки, які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки, а саме:

- площею 1,3616 га, за кадастровим номером :02:000:0094;

- площею 0,9014 га, за кадастровим номером :02:000:0095;

- площею 0,7755 га, за кадастровим номером :02:000:0096;

- площею 0,6027 га, за кадастровим номером :02:000:0097;

- площею 0,5843 га, за кадастровим номером :02:000:0098;

- площею 0,3807 га, за кадастровим номером :02:000:0099;

- площею 0,2903 га, за кадастровим номером :02:000:0100;

- площею 0,1256 га, за кадастровим номером :02:000:0101;

- площею 0,1000 га, за кадастровим номером :02:000:0102;

- площею 0,0727 га, за кадастровим номером :02:000:0103;

- площею 0,0374 га, за кадастровим номером :02:000:0104.

Матеріалами справи підтверджено такі реєстраційні дії стосовно окремих земельних, і зокрема, спірних у цій справі ділянок.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0098, площею 0,5843 га, 19.05.2021 проведено державну реєстрацію права власності за Давидівською сільською радою, номер запису про право власності: 42102257, державний реєстратор: Семенюк Жанна Валеріївна, Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58307961 від 24.05.2021. Підставою державної реєстрації є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 443-5/2021, виданий 12.05.2021, видавник: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0099, площею 0,3807 га, 19.05.2021 проведено державну реєстрацію права власності за Давидівською сільською радою, номер запису про право власності: 42102799, державний реєстратор: Семенюк Ж.В., Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58308594 від 24.05.2021. Підставою державної реєстрації є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 443-5/2021, виданий 12.05.2021, видавник: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0100, площею 0,2903 га, 19.05.2021 проведено державну реєстрацію права власності за Давидівською сільською радою, номер запису про право власності: 42103499, державний реєстратор: Семенюк Ж.В., Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58309402 від 24.05.2021. Підставою державної реєстрації є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 443-5/2021, виданий 12.05.2021, видавник: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0102, площею 0,1000 га, 19.05.2021 проведено державну реєстрацію права власності за Давидівською сільською радою, номер запису про право власності: 42104813, державний реєстратор: Семенюк Ж.В., Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58310883 від 24.05.2021. Підставою державної реєстрації є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 443-5/2021, виданий 12.05.2021, видавник: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області.

Згідно з актом обстеження земельних ділянок від 11.10.2022 встановлено, що методом порівняння результатів отриманих шляхом інструментальних спостережень та накладанням координат кутових точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0098, :02:000:0097, :02:000:0096, :02:000:0095, :02:000:0094, :02:000:0099, :02:000:0092, :02:000:0101, :02:000:0100, :02:000:0102, :03:000:0154 з координатами кутових точок меж земельної ділянки, що належить згідно державного акту на право користування землею Б №041453 від 1992 року ВТП "Форум", правонаступником якого є ТОВ "Форум" встановлено, що межі ділянки згідно з державним актом на право користування землею Б №041453 від 1992 року перетинаються (накладаються) із межами земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0098, :02:000:0097, :02:000:0096, :02:000:0095, :02:000:0094, :02:000:0099, :02:000:0092, :02:000:0101, :02:000:0100, :02:000:0102, :03:000:0154, у зв`язку з чим комісією складено відповідні схем-плани, що додаються до вказаного акту.

У справі наявні відповіді Давидівської сільської ради від 21.02.2021, від 08.04.2022 та від 01.09.2022 про те, що будь-яких рішень щодо припинення права користування на земельну ділянку площею 120 га, згідно державного акту про право на користування земельною ділянкою від 1992 року виданого ВТП «Форум» та вилучення з користування останнього в цілому чи в певній частині такої земельної ділянки Давидівською сільською радою не приймалось. З-поміж іншого також повідомлено, що згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області №69-ОТГ від 24.12.2020 земельну ділянку передано у комунальну власність Давидівської сільської ради, яка була вже сформована з присвоєним кадастровим номером :02:000:0093.

Оцінка суду.

Враховуючи встановлені обставини справи, проаналізувавши доводи сторін, вбачається, що позивач доводить своє право використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі державного акта без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі. Водночас заявляє позовні вимоги віндикаційного характеру, не оскаржує рішень Давидівської сільської ради чи ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у 1992 році у ВТП «Форум» правонаступником якого є ТОВ «Форум», на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів від 20.02.1992 №80 та згідно з державним актом на право користування землею серія Б №041458, виникло право постійного користування 120 га землі для ведення господарської діяльності на території Зубрянської сільської ради.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 538,8345 га, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району, в тому числі і земельну з кадастровим номером :02:000:0093, площею 5,2322 га, передано у комунальну власність Давидівської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що приймаючи наказ щодо розпорядження земельною ділянкою :02:000:0093, площею 5,2322 га, та передаючи земельну ділянку Давидівській сільській раді, ГУ Держгеокадастру у Львівській області вийшло за межі своїх повноважень, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 69-ОТГ від 24.12.2020, акт приймання-передачі від 24.12.2020 в частині п. 71 додатку до акту приймання-передачі від 24.12.2020 та рішення Давидівської сільської ради № 3-3/2020 від 28.12.2020 є незаконними.

Однак необхідно вказати, що зазначений вище наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 69-ОТГ від 24.12.2020 був прийнятий, зокрема, відповідно до ст.15-1, 117, 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.15-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 24.12.2020) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин; проведення відповідно до законодавства моніторингу земель та охорони земель; розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 117, 122 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1, підп.. 31 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (в редакції, чинній на дату прийняття наказу) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до ст. 148-1 Земельного кодексу України у разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. А згідно з ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Тому висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено обставин, за яких передача ГУ Держгеокадастру у Львівській області земельної ділянки з державної власності у комунальну власність Давидівської сільської ради порушує його права як землекористувача, відповідають обставинами справи та вимогам законодавства, яке такі відносини регулює.

Аналогічно судом першої інстанції не встановлено порушень прийняттям Давидівською сільською радою рішення від 28.12.2020 про надання згоди на передачу об`єктів нерухомого майна з державної власності в комунальну власність територіальної громади Давидівської сільської ради, адже згідно з ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Тому таке рішення також прийнято з дотриманням вимог законодавства та в межах наданих сільській раді повноважень. Відповідно надалі відповідач законно реалізував своє право на державну реєстрацію речового права, що виразилось у проведенні 31.12.2020 державної реєстрації права власності земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0093, площею 5,2322 га, за Давидівською сільською радою.

Судом першої інстанції з досліджених матеріалів справи також встановлено, що рішенням Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області від 12.05.2021 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0093, та вирішено зареєструвати одинадцять земельних ділянок, п`ять з яких є предметом оскарження в цій справі.

Відхиляючи доводи позивача про те, що таке рішення є незаконним, суд першої інстанції вказав, що саме ГУ Держгеокадастру у Львівській області як органом державної влади, що здійснює функції із розпорядження землями, передано сформовану земельну ділянку площею 5,2322 га, якій присвоєно кадастровий №:02:000:0093 та визначено цільове призначення: 16.00 землі запасу.

У матеріалах справи відсутні докази, що формування земельної ділянки площею 5,2322 га відбулось з порушенням норм законодавства. Спірним наказом Держгеокадастру лише передано сформовану земельну ділянку, площею 5,2322 га, з державної у комунальну власність. Після передачі цієї земельної ділянки у комунальну власність рішенням відповідача від 12.05.2021, як власником земельної ділянки, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 5,2322 га, що не суперечить земельному законодавству.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відсутні докази оскарження такого рішення органу місцевого самоврядування у визначеному законодавством порядку, а таке рішення не є предметом оскарження в межах цього спору

Як правильно вказав суд, матеріалами справи підтверджується факт поділу земельної ділянки, площею 120 га, яка отримана позивачем у постійне користування, що приводить до висновку, що надана у постійне користування земельна ділянка площею 120 га вже не існує як об`єкт цивільних прав єдиним земельним комплексом.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував приписи ч. 1 та 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 12.05.2021) про те, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ч. 3-6 ст. 79-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 12.05.2021) сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Частинами 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Водночас відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

- поділу або об`єднання земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

- якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Тобто з наведеного вбачається, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав в разі, зокрема, поділу. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність самостійного об`єкта цивільних прав, право користування яким передано на підставі державного акта позивачу.

Аналізуючи вимоги законодавства, вбачається, що поведінка позивача призвела до правомірної реєстрації поділу земельної ділянки площею 5,2322 га.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» одним із видів документації із землеустрою є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно із ст. 30 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Статтею 31 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою, за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою. Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано позивачем, після поділу земельної ділянки, площею 120 га, позивачем не було вчинено жодних дій щодо оформлення належним чином технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що залишилась у постійному користуванні після поділу. Тобто позивач не вчинив жодних дій з метою приведення у відповідність документів на користування земельною ділянкою.

Крім цих висновків, колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції і про неналежний спосіб захисту, обраний позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 923/713/19 (пункт 53.3) суд зазначив, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин. Позивач, якому належить на праві користування земельна ділянка (право користування як вид речових прав на чуже майно, ст. 395 ЦК України), має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України), а отже, згідно зі ст. 391 ЦК України (глава 29) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном, зокрема, шляхом пред`явлення негаторного позову.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 допускає можливість витребування орендарем орендованої земельної ділянки лише за певних умов: наявність в орендодавця первісного договору оренди землі з одним орендарем і нового договору оренди землі з іншим орендарем; первісний орендар мав зареєстроване право оренди, однак таке право також зареєстрував новий орендар; первісний орендар заявив вимогу про витребування у своє тимчасове (строкове) володіння орендованої земельної ділянки з тимчасового (строкового) володіння нового орендаря, а не власника земельної ділянки; на момент задоволення цієї вимоги строк первісного договору оренди землі не сплив. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2023 у справі №357/8277/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Постійне користування землею не передбачає виникнення у позивача права власності на таку землю. Земля залишається у власності відповідача, а позивач як землекористувач набуває лише право володіння та користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, а відтак позивачем обрано неналежний спосіб захисту заявивши вимогу про витребування земельних ділянок у їх власника.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (п. 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (п. 24).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (п. 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (п. 52).

Підсумовуючи обґрунтування та висновки суду першої інстанції, враховуючи фактичну відсутність інших доводів апелянта, крім тих, які були викладені в позовній заяві, колегія суддів не вбачає наявності порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що мало б наслідком скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зауважує, що апелянт, стверджуючи про відсутність доказів припинення прав ВТП «Форум», правонаступником якого він є, помилково стверджує, що набуте ВТП «Форум» право користування земельною ділянкою на підставі державного акта стосується саме спірних земельних ділянок як самостійних об`єктів цивільних прав.

Покликання апелянта на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №367/2022/15-ц, про те, що «з огляду на приписи ст. 387 і 388 ЦК України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб» не спростовують висновків суду першої інстанції, зроблених за наслідками аналізу доказів і обставин справи в їх сукупності, а також не є релевантними до спірних обставин справи так як позивач не є власником ні поділених земельних ділянок, ні земельної ділянки, отриманої лише в користування на підставі державного акту.

Також колегія суддів враховує покликання відповідача та звертає увагу позивача на недопустимість зміни (доповнення) позовних вимог в апеляційній скарзі, адже відповідно до заяви про зміну предмету позову позивач просив визначити «порядок виконання судового рішення, вказавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ТОВ «Форум», натомість в прохальній частині апеляційної скарги просить «визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ТОВ «Форум» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно». Водночас вказане не вплинуло на суть прийнятої постанови, так як суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для прийняття по суті іншого рішення, ніж ухваленого Господарським судом Львівської області.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги, які в більшості є повторенням обставин позовної заяви, не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, то рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Щодо оскаржуваного додаткового рішення суду від 08.02.2024, то в апеляційній скарзі не наведено підстав його оскарження і в прохальній частині апеляційної скарги не сформульовано вимоги про його скасування, а підстав для його зміни чи скасування за наслідками перегляду рішення суду від 25.01.2024, яке суд апеляційної інстанції залишає без змін, також немає.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Суд зазначає, що за час апеляційного провадження доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу апелянт, як і їх орієнтовного розрахунку не подав.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 202, 269, 270, 275-276, 281-284 ГПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Форум залишити без задоволення, а оскаржувані рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2024 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 у справі № 914/2178/23 залишити без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено 24.09.2024.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК