ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024м. ДніпроСправа № 904/346/23

За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 354 148 грн. 71 коп.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни і просило суд стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021 - 31.03.2022 у розмірі 279 754,93 грн., пеню у розмірі 8 759,10 грн., 3% річних у розмірі 7 199,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 58 345,26 грн. та плату за абонентське обслуговування у розмірі 90,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 724/жб від 01.11.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 (суддя Загинайко Т.В.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шакула Ніни Олексіївни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 279 754,93 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 90,16 грн. - заборгованості з абонентської плати, 8 759,10 грн. - пені, 7 199,26 грн. - 3% річних, 58 345,26 грн. - інфляційних нарахувань та 5 312,23 грн. - витрат на сплату судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шакула Ніни Олексіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23 залишено без задоволення; поновлено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни про передачу справи № 904/346/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду; касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23 скасовано та передано справу на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/346/23 визначено суддю Красоту О.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024.

Ухвалою суду від 25.06.2024 прийнято справу № 904/346/23 до свого провадження; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; запропоновано Позивачу та Відповідачу надати до суду письмові пояснення, з урахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2024 у справі № 904/346/23.

04.07.2024 від представника Відповідача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2024, в яких він просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

08.07.2024 від представника Відповідача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2024.

10.07.2024 від представника Відповідача надійшло клопотання про врахування висновків, зроблених у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024, постанові Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024 у справі № 904/6650/21.

12.07.2024 від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2024, в яких він просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

31.07.2024 від представника Відповідача надійшло клопотання про врахування висновків, зроблених у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23.

Посилаючись на ч. 4 ст. 75 ГПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, Відповідач просить суд при розгляді справи № 904/346/23 врахувати висновки Центрального апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23, та відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує Позивач у позові, між ним - Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (далі Виконавець) та Відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Шакулою Ніною Олексіївною (далі Споживач) укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який у Позивача обліковується за № 724/жб від 01.11.2021 (далі - Договір).

Цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення, приготування гарячої води індивідуальному Споживачу. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 Договору).

Згідно з п. 4 Договору фактом приєднання Споживача до умов Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до п. 5 Договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Обсяг спожитої Споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання" та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Пунктом 30 Договору визначено, що Споживач вносить однією сумою плату Виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (Офіційний вісник України, 2019 №71, ст.2507) - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному Виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті Виконавця. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування протягом строку дії цього Договору, новий розмір плати за абонентське обслуговування застосовується з моменту його введення Виконавцем без внесення сторонами додаткових змін до цього Договору.

Відповідно до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з п. 33 Договору Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги Споживачу не пізніше ніж 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою Споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором (підпункт 3 пункту 41 Договору).

Згідно з п. 47 Договору оформлення претензій Споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Цей Договір набирає чинності з моменту акцептування його Споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності (п. 51 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від Договору, Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 Договору).

Позивач вказує на те, що факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2021 по 31.03.2022 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок № 9, що на мікрорайоні Ювілейний у місті Кривому Розі, відповідно до рішень Виконкому Криворізької міської ради від 22.09.2021 № 490 "Про початок опалювального сезону 2021/2022" та від 23.03.2022 № 158 "Про закінчення опалювального сезону 2021/2022", а саме:

- від 28.10.2021 № 67, з якого вбачається, що з 28.10.2021 подано теплоносій на ОСББ за адресою: мкр. Ювілейний, буд. 9;

- від 08.04.2022 № 136, з якого вбачається, що з 01.04.2022 припинено подачу теплоносія на ОСББ "Ювілейний" за адресою: мкр. Ювілейний, буд. 9.

У матеріалах справи містяться копії рішень Виконкому Криворізької міської ради від 22.09.2021 № 490 "Про початок опалювального сезону 2021/2022" та від 23.03.2022 № 158 "Про закінчення опалювального сезону 2021/2022".

Як вбачається, у будинку № 9, що на мікрорайоні Ювілейний у місті Кривому Розі, встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом, відповідно до якого проведено технічний огляд приладів обліку теплової енергії від 22.10.2021.

На виконання умов Договору Позивачем у період з 01.11.2021 по 31.03.2022 включно було поставлено Відповідачу теплову енергію на загальну суму 279 754,93 грн., а також у період з 01.11.2021 по 31.10.2022 включно надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 90,16 грн., що підтверджується актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), а також актами надання послуг з абонентського обслуговування, а саме:

- акт від 30.11.2021 № 8266 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму 63 160,06 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за листопад 2021 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за листопад 2021 року;

- акт від 31.12.2021 № 12457 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму 73 091,22 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за грудень 2021 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за грудень 2021 року;

- акт від 31.01.2022 № 3188 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму 104 226,01 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за січень 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за січень 2022 року;

- акт від 28.02.2022 № 6626 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму 59 855,97 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за лютий 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за лютий 2022 року;

- акт від 02.03.2022 № 9815 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму - 93 061,44 грн. (зі знаком "-"), з урахуванням ПДВ;

- акт від 31.03.2022 № 12938 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму 74 132,99 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за березень 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за березень 2022 року;

- акт від 30.04.2022 № 4367 передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на загальну суму - 1 614,28 грн. (зі знаком "-"), з урахуванням ПДВ;

- акт від 30.04.2022 № 14922 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 7,28 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 31.05.2022 № 16794 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 7,28 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 30.06.2022 № 18394 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 31.07.2022 № 20088 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 31.08.2022 № 21717 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 30.09.2022 № 23349 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- акт від 31.10.2022 № 24946 надання послуг з абонентського обслуговування на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Також Позивачем було виставлено рахунки-фактури на оплату наданих послуг, а саме:

- від 30.11.2021 № 8266 на загальну суму 63 160,06 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за листопад 2021 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за листопад 2021 року;

- від 31.12.2021 № 12457 на загальну суму 73 091,22 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за грудень 2021 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за грудень 2021 року;

- від 31.01.2022 № 3188 на загальну суму 104 226,01 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за січень 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за січень 2022 року;

- від 28.02.2022 № 6626 на загальну суму 59 855,97 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за лютий 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за лютий 2022 року;

- від 02.03.2022 № 9815 на загальну суму - 93 061,44 грн. (зі знаком "-"), з урахуванням ПДВ;

- від 31.03.2022 № 12938 на загальну суму 74 132,99 грн., з урахуванням ПДВ, що включає в себе плату за абонентське обслуговування за березень 2022 року та послугу з постачання теплової енергії для інших споживачів за березень 2022 року;

- від 30.04.2022 № 4367 на загальну суму - 1 614,28 грн. (зі знаком "-"), з урахуванням ПДВ;

- від 30.04.2022 № 14922 на загальну суму 7,28 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 31.05.2022 № 16794 на загальну суму 7,28 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 30.06.2022 № 18394 на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 31.07.2022 № 20088 на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 31.08.2022 № 21717 на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 30.09.2022 № 23349 на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- від 31.10.2022 № 24946 на загальну суму 8,00 грн., з урахуванням ПДВ.

У матеріалах справи наявні копії супровідних листів Позивача, згідно з якими він направляє Відповідачу рахунок-фактуру та для підпису у двох примірниках акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) і просить підписати та повернути з печаткою другий примірник акту (а.с. 30, 33, 34, 40, 42, 45, 48, 64 т. 1).

Крім того, матеріали справи містять копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 37, 49 т. 1) та реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції АТ "Криворізька теплоцентраль" (а.с. 65 т. 1).

Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за Договором, проте сплата Відповідачем за спожиту теплову енергію та надані послуги з абонентського обслуговування не проведена, що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Як вказувалось вище, 31.07.2024 від представника Відповідача надійшло клопотання про врахування висновків, зроблених у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23.

Посилаючись на ч. 4 ст. 75 ГПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, Відповідач просить суд при розгляді справи № 904/346/23 врахувати висновки Центрального апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23, та відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

Судом також було перевірено факт можливого оскарження вказаної вище постанови Центрального апеляційного господарського суду до Верховного Суду та встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 05.09.2024 у справі № 904/4034/23 відмовлено Акціонерному товариству "Криворізька теплоцентраль" у відкритті касаційного провадження на вказану постанову.

Із постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23 вбачається, що Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни (далі - відповідач) про стягнення 217.005,12 грн, з яких 211.151,72 грн основної заборгованості, 1.346,54 грн пені, 1.106,75 грн трьох процентів річних, 3.359,77 грн інфляційних втрат та 40,34 грн плати за абонентське обслуговування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 211 151,72 грн. заборгованості за теплову енергію, 40,34 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування, 1 346,54 грн. пені, 1 106,75 грн. трьох процентів річних, 3 359,77 грн. інфляційних втрат, 3 255,08 грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 скасовано; у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни відмовлено в повному обсязі.

При розгляді вказаної справи колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду зазначила, що "як вбачається з матеріалів справи, cпір у цій справі стосується питання щодо стягнення з ФОП Шакули Н.О. заборгованості за спожиту теплову енергію, за період з 02.11.2022р. по 31.03.2023р., плати за абонентське обслуговування та нарахованих Позивачем трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені. Позивач вважає, що обсяг спожитої відповідачкою теплової енергії має визначатись за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеним між позивачем та відповідачкою 01.11.2021р., тоді як остання вказує, що обсяг споживання теплової енергії має визначатися відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 724 від 02.10.2013р., за показаннями встановленого у приміщенні ФОП Шакули Н.О. приладу обліку такої енергії.

Мотивуючи оскаржуване рішення у справі № 904/4034/23, суд першої інстанції взяв також до уваги обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися у справі № 904/346/23 за позовом позивача до відповідача про стягнення, зокрема, заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, у період з листопада 2021р. до березня 2022р. Позовні вимоги у справі № 904/346/23 обґрунтовувалися, як і у даній справі, на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з реквізитами № 724/жб від 01.11.2021р. Тобто, у справі № 904/346/23 вирішувався подібний до даної справи спір, однак період був попередній опалювальний 2021/2022.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2024 у справі № 904/346/23.".

Як зазначалось раніше, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни про передачу справи № 904/346/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду; касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Шакули Ніни Олексіївни задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23 скасовано та передано справу на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Вказане вище підтверджує наявність обставин, передбачених ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 у справі № 904/4034/23 встановлено, що згідно з інформацією, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №331307195 від 05.05.2023р.) (арк. 16, том 1) нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон Ювілейний, будинок 9, приміщення 65, загальною площею 550,9 кв. м і вбудоване в перший поверх 9-поверхового житлового будинку на праві приватної власності 22.03.2005р. зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, ВВТ №8370006, 28.12.2004р., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кравець О.В., зареєстровано в реєстрі за №1202.

Відповідно до виданих ФОП Шакулі Н.О. ДП Криворізька теплоцентраль Технічних умов №398 від 15.10.2007р. на встановлення приладів обліку теплової енергії в гастрономі, розташованому за адресою мкр. Ювілейний, 9 (далі Технічні умови від 15.10.2007р.), ТОВ НВП Екон розроблений Робочий проект вузла обліку теплової енергії ПП Шакула. Магазин Ювілейний (мкр. Ювілейний, 9) (далі Робочий проект 2007року) погоджений ДП Криворізька теплоцентраль 23.11.2007р.

На підставі договору № 161 від 19.11.2007р. на виконання робіт зі встановлення вузла обліку теплової енергії на об`єкті замовника, укладеного між фізичною особою-підприємцем Шакулою Н.О. (замовник) та ТОВ НВП Екон (підрядник), ТОВ НВП Екон виконало монтажно-налагоджувальні роботи зі встановлення вузла обліку теплової енергії на об`єкті замовника.

Згідно з актом від 30.11.2007р., підписаним ФОП Шакулою Н.О. та представником теплопостачальної організації, з 30.11.2007р. був підключений лічильник тепла (гарячого водопостачання) за адресою - мкр. Ювілейний, магазин Ювілейний, 9; дозволена експлуатація систем теплоспоживання з приладом обліку теплової енергії SKM -1-03 dy 20 заводський номер 34371.

Згідно з матеріалами справи, до приміщення позивача (магазин Ювілейний) за адресою м. Кривий Ріг, мкр-н Ювілейний, буд. 9, теплова енергія поставлялась на підставі: договору № 5662 від 01.09.2008р. на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари, укладеного між ФОП Шакулою Н.О. (споживач) та Комунальним підприємством теплових мереж Криворіжтепломережа (постачальник) (далі договір від 01.09.2008р.); договору №724 від 02.10.2013р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладеного між ФОП Шакулою Н.О. (споживач) та Державним підприємством Криворізька теплоцентраль (теплопостачальна організація-продавець) (далі договір від 02.10.2013р.).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.4, 6.1 договору від 01.09.2008р., постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари, а споживач оплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені договором.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно з приладами обліку або розрахунковим способом, у разі їх відсутності. Щомісяця в строк до 25 числа споживач, який має прилад обліку, інформує постачальника про фактичне споживання теплової енергії з подальшим складенням акту.

Договір діє з 01.09.2008р. по 01.09.2009р. та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011р. було надано згоду на передачу об`єктів теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль на балансовий облік та в господарське відання, без передачі права власності. До переліку споживачів, переданих до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль на підставі згаданого рішення виконкому, увійшло приміщення позивача.

Відповідно до пунктів 1.1, 5.1, 5.2, 5.7, 5.8, 6.3, 6.5 договору від 02.10.2013р. теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці.

Споживач-покупець, що має прилади комерційного обліку веде журнал обліку споживання теплової енергії у відповідності з вимогами Правил користування тепловою енергією та щомісячно подає до теплопостачальної організації-продавця звіт про фактичне споживання теплової енергії в терміни, передбачені в додатку 1 до договору.

У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладу комерційного обліку, оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з опалення та гарячого водопостачання з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Остаточний розрахунок за фактичну спожиту теплову енергію здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

У споживачів-покупців, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця в розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно з пунктом 6.3 договору.

Пунктами 10.1, 10.3 договору від 02.10.2013р. передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 01.10.2014р., керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

В пунктах 1, 3 - 5 додатку 1 до договору від 02.10.2013р. сторони визначили, що теплопостачальна організація постачає споживачу, в період з 02.10.2013р. по 01.10.2014р., теплову енергію в гарячій воді в обсягах 60,24Гкал. Розподіл теплової енергії (для споживачів без комерційних приладів обліку розрахунковим методом, для споживачів з комерційними приладами обліку згідно з заявленою величиною): І квартал - 34,17Гкал; ІІ квартал 2,48Гкал; ІІІ квартал -; ІV квартал - 23,63Гкал; приєднане максимальне теплове навантаження 0,031Гкал/годину; максимальні витрати теплоносія не більше 0,51677тон/годину; теплові втрати на ділянці теплової мережі та в місцевій системі споживача з витоком 0,002325тон/годину.

Дата зняття споживачем показань для надання звіту за приладами обліку з 25 числа по 31число поточного місяця, надання звіту постачальнику не пізніше 31 числа поточного місяця. За відсутності звіту в установлений термін розрахунок виконується згідно з договірними тепловими навантаженнями.

За відсутності розбіжностей з обох сторін щодо обсягів поставки теплової енергії в поточному році, термін дії даного додатку продовжується на кожний наступний рік.

Між сторонами підписані акт/паспорти готовності до експлуатації в осінньо-зимовий період 2009-2010, 2010 2011, 2011 2012, 2012 2013, 2013 2014, 2014-2015, 2015 2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, складені щодо приміщення №65 (магазин Ювілейний). Сторони також складали акти від 15.10.2013р., від 07.12.2017р., від 30.11.2018р., від 02.12.2019р., від 21.11.2020р., про подачу теплоносія до приміщення (магазин Ювілейний). Розташованого за адресою мкр. Ювілейний, 9.

Згідно з виданими Державним підприємством Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації свідоцтвами про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №Р800 від 09.06.2009, №Р793 від 12.07.2011, №Т-СП-2151/13 від 22.07.2013р., №Т-ТЛ-573/15 від 28.07.2015р., свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №56125 від 07.08.2017р. теплолічильник SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371 проходив повірку, визнавався придатним і допускався до застосування.

При цьому, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №56125 від 07.08.2017р. було чинне до 07.08.2021р., тобто протягом опалювального періоду 2020-2021р.р..

Відповідно до матеріалів справи, протягом опалювальних періодів, у тому числі опалювального періоду 2020-2021р.р., показники приладу обліку теплової енергії зазначалися позивачем у прошитому та пронумерованому журналі Показання приладу обліку теплової енергії.

На підставі показників приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371 протягом опалювальних періодів сторонами складалися та підписувалися акти з фіксуванням показників. Це підтверджується актами від 23.01.2008р., від 25.12.2007р., долученими позивачем до позову; актами від 20.01.2020р., від 17.02.2020р., від 16.03.2020р., долученими відповідачем до заперечень від 28.07.2023р.

Тобто, до опалювального періоду 2020-2021р.р., АТ "Криворізька теплоцентраль" визнавало належними показники приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 заводський номер 34371, зафіксовані позивачем, та приймав їх для розрахунку обсягів поставленої теплової енергії.

Листом від 13.10.2020р. АТ "Криворізька теплоцентраль" повідомив ФОП Шакулу Н.О. про відсутність підстав для подальшого здійснення нарахувань за спожиту теплову енергію за показаннями приладу обліку теплової енергії внаслідок його невідповідності вимогам ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність та ст. 3 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Згідно з поясненнями сторін протягом опалювального сезону 2020 2021р.р., відповідач не враховував показники приладу обліку теплової енергії та визначав обсяги фактично спожитої теплової енергії згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Позивач сплатив в повному обсязі розрахований відповідачем обсяг фактично спожитої теплової енергії за листопад 2020р., частково за грудень 2020р.

ФОП Шакула Н.О. зверталась до АТ "Криворізька теплоцентраль" з листами від 16.12.2020р., 19.02.2021р. та просила здійснювати нарахування згідно з показниками приладу обліку теплової енергії. В листах відповідях від 15.01.2021р., від 24.03.2021р. АТ "Криворізька теплоцентраль" відмовилось враховувати показники приладу обліку теплової енергії та послалось на встановлення приладу обліку теплової енергії у 2007р. без дотримання вимог ст.9 Закону України Про архітектурну діяльність.

Після опалювального періоду 2020-2021років АТ "Криворізька теплоцентраль" склало акт від 14.04.2021 про - припинення подачі теплоносія на м-н Ювілейний, буд. 9; закриття засувок на вводі та опломбування; заборону самовільно відкривати засувки та порушувати цілісність пломби.

Вищенаведені обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21, у якій брали участь ті самі особи та залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

22.03.2023 Криворізька міська рада прийняла рішення № 338 "Про закінчення опалювального сезону 2022/2023 років" і вирішила, зокрема, закінчити опалювальний сезон 2022/2023 років.

У зв`язку із закінченням опалювального сезону представниками позивача, за участю споживача голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Ювілейний, 9 складено акт № 152 від 23.03.2023р., яким зафіксовано, що з 23.03.2023р. припинено подачу теплоносія до житлового будинку за адресою мікрорайон Ювілейний, будинок 9, який обслуговується Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Ювілейний, 9.

Супровідним листом від 13.12.2022р. за № 10298/30 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № 28519 від 30.11.2022р., на суму 42 815,53 грн. та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 28519 від 30.11.2022р., на суму 42 815,53 грн. В якості доказу направлення вказаний документів до справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача.

Супровідним листом від 11.01.2023р. за № 212/30 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № 33558 від 31.12.2022р., на суму 47 358,14 грн. та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 33558 від 31.12.2022р., на суму 47 358,14 грн. В якості доказу направлення вказаний документів до справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача.

Супровідним листом від 14.02.2023р. за № 1099/30 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № 03197 від 31.01.2023р., на суму 43 403,40 грн. та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 03197 від 31.01.2023р., на суму 43 403,40 грн. В якості доказу направлення вказаний документів до справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача.

Супровідним листом від 07.03.2023р. за № 1929/30 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № 06885 від 28.02.2023р., на суму 46 396,17 грн. та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 06885 від 28.02.2023р., на суму 46 396,17 грн. В якості доказу направлення вказаний документів до справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача.

Супровідним листом від 05.04.2023р. за № 2776/30 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № 10482 від 31.03.2023р., на суму 31 218,82 грн. та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 10482 від 31.03.2023р., на суму 31 218,82 грн. В якості доказу направлення вказаний документів до справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача.

Отже, позивач стверджує, що у період з листопада 2022р. до березня 2023р. поставив відповідачу теплову енергію, на загальну суму 211 192,06 грн.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки відповідач безпідставно не оплатив заборгованість за отримані від позивача послуги з постачання теплової енергії.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Відповідача вартості поставленої Позивачем теплової енергії, за період з 02.11.2022 по 31.03.2023, плати за абонентське обслуговування та нарахованих Позивачем трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України "Про теплопостачання", який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії регулюються також постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" (далі також Постанова № 1198).

Згідно з п. 7 Постанови № 1198 усі системи теплопостачання і теплоспоживання повинні бути забезпечені вузлами обліку відповідно до затверджених технічних умов і проектів.

Пунктом 17 Постанови № 1198 визначено, що для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, що відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Згідно з п. 18 Постанови № 1198 прилади комерційного обліку теплової енергії в діючій системі теплопостачання, які використовуються для розрахунків за теплову енергію між теплопостачальною організацією та споживачем, повинна придбати і встановити теплопостачальна організація за умови, що такі витрати передбачені в договорі. Якщо використовуються інші джерела фінансування придбання та встановлення приладів комерційного обліку, то відносини між теплопостачальною організацією та споживачем визначаються окремою угодою відповідно до законодавства.

За приписами п. 19 Постанови № 1198 після технічного огляду вузла обліку теплопостачальна організація видає акт про його прийняття в експлуатацію. Споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії.

Згідно з п. 20 Постанови № 1198 облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 23 Постанови № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 10 Правил № 630, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і, зокрема, юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим п. 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з п. 29 Правил № 630 споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами ст.ст. 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.

Як вбачається з матеріалів справи, cпір у цій справі стосується питання щодо стягнення з ФОП Шакули Н.О. заборгованості за спожиту теплову енергію, за період з 02.11.2022 по 31.03.2023, плати за абонентське обслуговування та нарахованих Позивачем трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені. Позивач вважає, що обсяг спожитої Відповідачем теплової енергії має визначатись за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеним між Позивачем та Відповідачем 01.11.2021, тоді як останній вказує, що обсяг споживання теплової енергії має визначатись відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 724 від 02.10.2013, за показаннями встановленого у приміщенні ФОП Шакули Н.О. приладу обліку такої енергії.

В обґрунтування своєї позиції у справі Відповідач вказував, що належне йому приміщення обладнане приладом обліку теплової енергії, який було встановлено згідно з чинними на час встановлення нормативними приписами, з отриманням усіх необхідних погоджень та документів, і, відповідно, що обрахунок спожитої теплової енергії має здійснюватись згідно з показаннями такого приладу.

У свою чергу, Позивач вказував про незаконність встановлення комерційного приладу обліку на приміщення Відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач виконав свої зобов`язання відносно надання послуги з постачання теплової енергії у заявлений спірний період з 02.11.2022 по 31.03.2023, а Відповідач зобов`язаний її сплатити. При цьому, судом враховано, що факт отримання Відповідачем послуги підтверджується актом № 110 від 02.11.2022 подачі теплоносія до житлового будинку за адресою мікрорайон Ювілейний, будинок 9, який обслуговується Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Ювілейний, 9 і у якому знаходиться нежитлове приміщення, власником якого є Відповідач. З огляду на відсутність з боку Відповідача оплати за спожиту теплової енергії та абонентське обслуговування, у заявлений спірний період, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як в частині плати за поставлену теплову енергію, плати за абонентське обслуговування, так і нарахованих за її несвоєчасну оплату пені, процентів річних та інфляційних, у заявлених до стягнення сумах.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взяв також до уваги обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались у справі № 904/346/23 за позовом позивача до відповідача про стягнення, зокрема заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, у період з листопада 2021р. до березня 2022р. Позовні вимоги у справі № 904/346/23 обґрунтовувались, як і у даній справі, на підставі типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з реквізитами № 724/жб від 01.11.2021р. Тобто, у справі № 904/346/23 вирішувався подібний до даної справи спір, однак період був попередній опалювальний 2021/2022. Разом з тим, суд першої інстанції вказав на те, що суд апеляційної інстанції у справі № 904/346/23 встановив, що в будинку 9 по мкрн. Ювілейний в м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 22.10.2021р. Згідно із Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.09.2021р. теплолічильник відповідає встановленим вимогам стандарту. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення. Таким чином, позивач нараховував сплату за споживання теплової енергії в приміщенні за адресою: мкрн. Ювілейний, буд. 9 прим. 65 на підставі показників комерційного приладу обліку відповідно до договору, укладеного між сторонами.

Разом з тим, Верховний Суд скасував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі № 904/346/23 та передав справу на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області, оскільки судами не було належним чином досліджено питання щодо наявності/відсутності підстав для розрахунку спожитих Відповідачкою обсягів електричної енергії на підставі показань загальнобудинкового лічильника, а не на підставі показань індивідуального приладу обліку, розміщеного у приміщення Відповідачки.

Скасовуючи вищевказані судові рішення у справі № 904/346/23, колегія суддів Верховного Суду, зокрема, зазначила, що за змістом положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", автоматичне виникнення договірних відносин споживача з теплопостачальною організацією на підставі Типового договору передбачено для споживачів, які самостійно не визначилися з моделлю організації договірних відносин і у яких були відсутні попередні договірні відносини з теплопостачальною організацією. Водночас у спірних правовідносинах теплопостачання відповідачці здійснювалося за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №724 від 02.10.2013р. Абзацами 1, 2 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Водночас, апеляційним судом враховано, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа № 904/6650/21 за позовом фізичної особи підприємця Шакули Ніни Олексіївни до Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу за спожиту теплову енергію, за опалювальний сезон 2020-2021 р.р., за адресою: мкр-н Ювілейний, буд.9, прим.65, м. Кривий Ріг, якою спожито 17,222Гкал теплової енергії, за опалювальний сезон 2020-2021р.р., з урахуванням показів приладу обліку теплової енергії SKM -1-03 dy 20, заводський номер 34371, які перед початком опалювального сезону 2020-2021р.р. становили 00239,362Гкал, після закінчення опалювального сезону 2020-2021р.р. становили 00256,584Гкал, з урахуванням спожитої теплової енергії 17,222Гкал.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21 позов ФОП Шакули Н.О. до АТ Криворізька теплоцентраль задоволено в повному обсязі.

Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що: Закон України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання №2119- VIII від 22.06.2017р. набрав чинності з 02.08.2017р. Цей Закон не містить застережень щодо непридатності до використання приладів обліку теплової енергії, раніше встановлених з дотриманням норм законодавства, чинного на момент прийняття такого приладу в експлуатацію.; до 13.10.2020р. у відповідача не було зауважень щодо правомірності прийняття в експлуатацію та використання позивачем приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371, встановленого 30.11.2007р.; відповідач не довів належними доказами самовільне втручання позивача в діючу систему теплопостачання, що призводить до порушення теплового балансу житлового будинку; у відповідача були відсутні підстави не враховувати показники приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371 та визначати обсяги фактично спожитої теплової енергії протягом опалювального сезону 2020-2021 згідно з договірним тепловим навантаженням.

Вказане рішення набрало законної сили, оскільки залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024.

Залишаючи без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21, Центральний апеляційний господарський суд зазначив:

"Матеріалами справи встановлено, що прилад обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371, був встановлений та прийнятий в експлуатацію теплопостачальною організацією 30.11.2007р. Прилад обліку проходив періодичну повірку, його показники визнавались та використовувались відповідачем протягом попередніх опалювальних періодів. Щорічно складались акт/паспорти готовності до експлуатації в осінньо-зимовий період з дозволом експлуатації систем теплопостачання з відповідним приладом обліку теплової енергії.

До 13.10.2020р. у відповідача не було зауважень щодо правомірності прийняття в експлуатацію та використання позивачем приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371, встановленого 30.11.2007р.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи відповідача/ скаржника про невідповідність приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371, встановленого 30.11.2007р., вимогам ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність та ст. 3 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Відповідач під час вирішення спору у цій справі не надав, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують самовільне втручання Позивача в діючу систему теплопостачання, що призводить до порушення теплового балансу житлового будинку.

У матеріалах справи відсутні докази визначення сторонами межі балансової належності (експлуатаційної відповідальності сторін) у вигляді підписаного обома сторонами акту зі схемами теплових мереж відповідно до пункту 5.3 договору від 02.10.2013. Наявна лише схема встановлення вузла обліку теплової енергії від 24.07.2007, розроблена теплопостачальною організацією.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави не враховувати показники приладу обліку теплової енергії SKM-1-03 dy 20 заводський номер 34371 та визначати обсяги фактично спожитої теплової енергії протягом опалювального сезону 2020-2021 згідно з договірним тепловим навантаженням.

З цього приводу, колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2024 у справі № 904/346/23.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21".

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи тощо.

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 32 постанови від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (вказане положення відображено в Законі України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" і поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції).

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми ст. 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не може йому суперечити. Вищенаведені обставини, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 у справі № 904/6650/21 за позовом фізичної особи підприємця Шакули Ніни Олексіївни до Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль, і відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не повинні доказуватись при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, спростовують мотиви господарського суду першої інстанції, відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції належно та всебічно не досліджено спірних правовідносин між сторонами з урахуванням усіх істотних обставин, що мали місце у цих правовідносинах та впливають на правильне застосування норм матеріального права, з огляду на що судова колегія апеляційного суду вирішила за необхідне оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області скасувати, як таке, що ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, встановлення судами вищих інстанцій певних фактів у різних справах, які стосуються підстав та предмету позову у вказаній справі і які спростовують доводи Позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

26.09.2024