ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2024 р. Справа№ 910/15001/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Гринчук О.Ю. (довіреність від 03.11.2023 б/н)

від відповідача: Андрійко Є.Л. (довіреність від 12.12.2023 №14-295)

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2024 про відмову у задоволенні скарги на дії та бездіяльність державного виконавця

за скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність державного виконавця

у справі №910/15001/22 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль"

до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 6 712 525, 09 грн,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2024 через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга, в якій останній просив суд:

- визнання неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича в ході примусового виконання рішення суду №910/15001/22 у ВП №75097512 щодо винесення постанови від 23.05.2024 про закінчення ВП №75097512 з підстав: "Борг в повному обсязі стягнуто на рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та перераховано стягувачу. Крім того, з боржника стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0,00 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 681321,29 гривня (UAH). Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

- скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.05.2024 про закінчення ВП №75097512;

- визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича в ході примусового виконання рішення суду №910/15001/22 у ВП №75097512 щодо не винесення постанови про закінчення ВП №75097512 з підстав добровільного виконання НАК "Нафтогаз України" рішення суду №910/15001/22 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, усунути порушення (поновити порушене право заявника) винести постанову про закінчення ВП №75097512 з підстав добровільного виконання НАК "Нафтогаз України" рішення суду №910/15001/22 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути НАК "Нафтогаз України" надмірно стягнуті кошти під час примусового виконання рішення №910/15001/22 суду у ВП №75097512 в сумі 7 494 992,18 грн.

Скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду у справі виконано ним добровільно шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що свідчить про те, що державним виконавцем стягнуто з боржника подвійну суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 у задоволенні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність державного виконавця відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах його повноважень. Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що боржник не надав достатніх доказів фактичного виконання своїх зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що дозволило б закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 17.06.2024 №910/15001/22, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2024 №910/15001/22 скасувати, винести постанову, якою задовольнити скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" від 30.05.2024 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича в ході примусового виконання рішення суду №910/15001/22 у ВП 75097512.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що:

1) НАК "Нафтогаз України" вважає, що державний виконавець не врахував факт добровільного виконання рішення суду компанією.

2) Скаржник вважає, що зобов`язання перед ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" припинено внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, яке управленою стороною не оскаржено, з огляду на що правочин з зустрічного зарахування є правомірним та створює правові наслідки.

3) Враховуючи зазначене, скаржник вважає, що стягнення подвійної суми за одне і те саме зобов`язання порушує принцип пропорційності.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) від 15.07.2023 апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по справі №910/15001/22 передано на розгляд раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) у складі: головуючого судді Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2024 апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №910/15001/22 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 2422, 00 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

26.07.2024 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста від 17.06.2024 у справі №910/15001/22. Справу №910/15001/22 призначено до розгляду на 24.09.2024 .

10.09.2024 від виконавчої служби надійшов відзив на апеляційну скаргу, який мотивований тим, що: дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві були законними та відповідали вимогам чинного законодавства України. АТ "Нафтогаз України" намагалося обґрунтувати припинення своїх зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, однак такі дії не були підтверджені належними доказами і виконавець не мав правових підстав для завершення виконавчого провадження. Натомість законодавство не передбачає можливості припинення зобов`язань боржника в інший спосіб, окрім як зазначено у виконавчому документі.

12.09.2024 від представника ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який мотивований тим, що: дії державного виконавця були законними та відповідали вимогам чинного законодавства України. Державний виконавець не мав підстав для закриття виконавчого провадження, оскільки боржник не надав достатніх доказів фактичного виконання своїх зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень і не міг самостійно змінювати спосіб виконання судового рішення.

Представник відповідача, у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, скаргу задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі №910/15001/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" грошові кошти в сумі 6 712 525,09 грн. та судовий збір в розмірі 100 687,88 грн. Вказане рішення набрало законної сили 10.10.2023.

22.03.2024 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення суду від 17.04.2023 у справі №910/15001/22 (т.2 а.с. 27).

21.05.2024 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.03.2024, який видано у справі №910/15001/22, про стягнення з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" грошових коштів в сумі 6 712 525 грн 09 коп. та судовий збір в розмірі 100 687 грн 88 коп.

21.05.2024 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75097512 з примусового виконання вказаного рішення. У відповідності до вимог статті 9 Закону одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника внесено до Єдиного реєстру боржників.

Надалі державним виконавцем, винесено постанову про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника суму мінімальних витрат у розмірі 457,92 грн, та про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 681 321,29 грн.

Листом від 22.05.2024 АТ «НАК «Нафтогаз України» просив Шевченківський відділ ДВС винести постанову про закінчення ВП №75097512 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду №910/15001/22, обґрунтованим з посиланням на здійснення зустрічного зарахування (т.2, а.с.19).

22.05.2024 державним виконавцем на підставі статті 1071 ЦК України та у відповідності до статей 3, 18, 48, 52, 56 Закону надіслано до АТ «Ощадбанк» платіжну інструкцію щодо примусового списання з рахунку боржника коштів у розмірі 7 494 992,18 грн. Цього ж дня кошти у повному розмірі списано із боржника на рахунок Відділу (т.2, а.с. 21).

23.05.2024 державним виконавцем надано розпорядження щодо перерахування стягнутих коштів.

23.05.2024 державним виконавцем, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №75097512 (т.2, а.с.20).

30.05.2024 через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії ДВС.(а.с.13-16 т.2)

В обґрунтування вказаної скарги НАК "Нафтогаз України" зазначив, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) стягнуто з боржника подвійну суму, у зв`язку з виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі №910/15001/22. Крім того, представник скаржника зауважив, що державному виконавцю було надіслано заяву про добровільне виконання рішення суду, яку, на думку скаржника, не було враховано представником ВДВС в межах виконавчого провадження №75097512.

За наслідками розгляду скарги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки боржник не надав достатніх доказів виконання своїх зобов`язань, що могло б бути підставою для закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У рішення від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його корись, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст.1 Першого протоколу.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, правовою підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідно до положень пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України, є встановлення виконавцем на підставі належних доказів, які однозначно підтверджують виконання рішення, факту виконання такого рішення у повному обсязі таким чином, як визначено виконавчим документом, або факту визнання виконавчого документу судом таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Матеріали справи свідчать про те, що на підтвердження повідомлення виконавця про виконання рішення боржником надано лист від 22.05.2024 АТ «НАК «Нафтогаз України».

Вказаний лист мотивовано з посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та те, що встановлені рішенням суду зобов`язання припинені внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв №39/9-2001-23 та №39/9-2002-23.

Разом з тим, роздруківка вказаного листа не містить доказів того, що заяви на які міститься посилання у ньому були направлені виконавцю були долучені до нього. Як і доказів виконання рішення суду у іншому порядку.

Враховуючи, що боржник не надав виконавцеві доказів, що б підтверджували факт припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог та відповідно факт відсутності заборгованості, а також те, що наказ Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі №910/15001/22 не визнано таким, що не підлягає виконанню, у державного виконавця були відсутні підстави для висновку про повне фактичне виконання рішення суду НАК "Нафтогаз України" у зв`язку із отриманням повідомленням про зарахування зустрічних однорідних вимог у розумінні положень пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для висновку про незаконність дій державного виконавця.

При цьому, до кола визначених законодавством повноважень державного виконавця не входить витребування у боржника доказів виконання рішення, натомість правом подання таких доказів наділений, зокрема, боржник, при цьому, з урахуванням того, що останнім не було надано виконавцю доказів повного виконання рішення, спростовує твердження скаржника про те, що державний виконавець не врахував факт добровільного виконання рішення суду та виключає незаконність дій державного виконавця.

Також колегія суддів зазначає, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження скаржника про те, що зобов`язання припинилось внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, з огляду на те, що станом на момент існування виконавчого провадження щодо виконання наказів суду у даній справі, у державного виконавця були відсутні докази проведення такого зарахування.

Більш того, як встановлено в межах провадження про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній справі, 26.10.2023 електронною поштою та засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" скерувало на адресу стягувача заяви № 39/9-2001-23 та №39/9-2002-23 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Вказані заяви не містять фізичного підпису, але містять qr-код з деталізацією власника кеп та строку дії сертифіката (а.с. 150 т.1).

Вказані заяви обґрунтовані тим, що стягувач має грошове зобов`язання перед боржником в межах господарських справ № 911/1216/21, 911/2385/22, 911/1592/21, у зв`язку з чим представник боржника мав намір здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 ЦК України.

Також матеріали справи свідчать про те, що ПрАТ "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" заперечує проти заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог та зазначає про неправомірність проведення заліку.

Зміст наявних у матеріалах справи заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог свідчить про те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» заявив про:

- Припинення зобов`язань АТ «НАК «Нафтогаз України» на суму 6712525,09 грн. зі стягнутих грошових коштів відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі №910/15001/22 та часткове припинення зобов`язання ПрАТ «Білецерківська ТЕЦ» в частині основного боргу на суму 6712525,09 грн., який виник за договором від 27.09.2019 №5184/1920-ЕЕ-17 та стягнутий рішенням Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/1216/21 (№39/9-2001-23);

- Припинення зобов`язань АТ «НАК «Нафтогаз України» на суму 2684,00 грн. зі стягнутого судового збору відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 у справі №911/2385/22 (договір від 02.10.2020 №20/21-1258-ЕЕ-17) та зобов`язання на суму 100687, 88 грн. зі стягнення судового збору відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі №910/15001/22 та часткове припинення зобов`язання ПрАТ «Білецерківська ТЕЦ» в частині основного боргу на суму 103371,88 грн., який виник за договором від 01.10.2018 №1003/1819-ЕЕ та стягнутий рішенням Господарського суду Київської області від 03.11.2021 у справі №911/1592/21 (№39/9-2002-23).

Вказані заяви не місять фізичного підпису, але містять інформацію про те, що їх підписано ЕЦП начальником департаменту роботи з проблемною заборгованістю М. Бабенко.

Разом з цим, договір, заборгованість за яким присуджено до стягнення в межах даної справи зі сторони АТ «НАК «Нафтогаз України» підписано начальником відділу договірної роботи з ПСО Департаменту операційної діяльності Осипенко А.А., який діяв на підставі довіреності.

Натомість вказані заяви не містять інформації про направленні разом з ними будь-яких додатків. В т.ч. і довіреностей, які б підтверджували підписання таких заяв уповноваженою на вчинення таких дій особою.

До матеріалів справи заявником також не надано доказів наявності у Бабенка М. на момент вчинення заяв №39/9-2002-23 та №39/9-2001-23 повноважень на вчинення таких односторонніх правочинів, що виключає можливість вважати такі односторонні правочини вчиненими зі сторони відповідача та відповідно такими, що створюють правові наслідки для інших сторін.

Таким чином заявником не надано безспірних доказів припинення зобов`язань, шляхом взаємозаліку однорідних вимог, як вважає скаржник.

Крім того, вимоги про зарахування яких зазначено в заяві №39/9-2002-23 не є однорідними, оскільки виникли за різних правових підстав (зобов`язання з відшкодування судового збору проти зобов`язання про стягнення заборгованості за договором).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення та дії державним виконавцем були вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень, а відповідно і про необґрунтованість посилань скаржника на проведення НАК "Нафтогаз України" зарахування зустрічних однорідних вимог, як на підставу для винесення державним виконавцем постанови про закінчення ВП №75097512 у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду від 17.07.2023 у справі №910/15001/22.

Дослідивши матеріали наявні у справі, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дав належну оцінку доказам у справі та виніс законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищезазначене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надано, а тому погоджується із ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №910/15001/22, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 271, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №910/15001/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.06..2024 у справі №910/15001/22 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/15001/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 30.09.2024

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко