ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. Справа№ 910/3338/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Шапрана В.В.

Кропивної Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2024

у справі №910/3338/24 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс"

про стягнення 265 648,44 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" про стягнення 265 648,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 13.01.2023 в частині строків поставки товару, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 192 438,24 грн. та штрафу у розмірі 73 210,20 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у справі № 910/3338/24 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" пеню у розмірі 192 438,24 грн., штраф у розмірі 73 210,20 грн. та судовий збір в розмірі 3 984,73 грн.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем вірно здійснено розрахунок пені у сумі 192 438 грн. 24 коп. та штрафу у сумі 73 210 грн. 20 коп. за період прострочення поставки товару з 27.05.2023 по 26.11.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/3338/24 від 18.06.2024 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- оригінал заявки на поставку покупець не створив у письмовій формі із власноручним підписом уповноваженої особи;

- заявка на поставку не підписана уповноваженою особою ТОВ «Оператор ГТС України»;

- текст заявки не містить тієї номенклатури (маркування) обладнання та відповідної до неї кількості товару, як зазначено у Специфікації (додатку 1 до Договору);

- покупець повинен був електронною поштою надіслати постачальнику скан-копію, зроблену із письмової заявки, підписаної уповноваженою особою;

- позивач не надав доказів отримання постачальником саме 26.01.2023 електронного повідомлення із належною скан-копією заявки, тоді як покупець мав надіслати паперовий оригінальний примірник заявки за підписом уповноваженої особи на адресу відповідача;

- суд першої інстанції помилково взявся до дослідження форс-мажорних обставин, позаяк відповідач не аргументував свою правову позицію у спорі із посиланням на вказані обставини;

- судом першої інстанції помилково підтримано припущення позивача, що відповідач у листі від 08.09.2023 визнав отримання заявки на поставку товару, яку зараз заперечує.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/3338/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Шапран В.В., Кропивна Л.В.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у справі №910/3338/24 та повідомлено сторін, що справа буде розглядатись без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

02.08.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

05.08.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім сервіс" (постачальник) укладено Договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № (далі - Договір) за результатом спрощеної закупівлі ID: UA-2022-11-24-003707-a (далі - закупівля).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу DN50 та DN80) код згідно ЄЗС ДК-021:2015-42510000-4 (далі-товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору (далі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Згідно пункту 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

У додатку № 1 до договору "Специфікація" сторонами погоджено найменування, кількість товару, строк та місце поставки, ціну за конкретний товар і загальну вартість (ціну) всього товару, що має бути передано постачальником і оплачено покупцем, а саме товар: Блок підготовки (очищення) газу типу БПГ-ФСГ DN50 PN80 в кількості 1 кмп., блок підготовки (очищення) газу типу БПГ-ФСГ DN80 PN80 в кількості 1 кмп., строк поставки зазначеного товару складає 120 календарних днів з дати отримання постачальником заявки, місце поставки: Черкаська обл., Золотоніський р-н с. Скориківка.

Згідно з пунктом 5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені договором (п.6.3.1 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що поставка товарів здійснюється на підставі письмових заявок (далі-заявка) від покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець надсилає скан-копію підписаної уповноваженою особою Заявки електронним листом на електронну адресу постачальника, зазначену в п.14.12 цього договору. Датою отримання заявки постачальником вважається дата надіслання відповідного електронного повідомлення покупцем. Оригінали заявок надсилаються покупцем поштою на адресу постачальника, вказану в розділі 15 цього договору, цінним листом (з описом вкладення) з повідомленням про вручення або кур`єром під розписку. До моменту отримання оригіналу заявки постачальником надіслані електронною поштою заявки мають повну юридичну силу, породжують права і обов`язки для сторін і можуть бути подані до судових інстанцій як належні докази і не можуть спростовуватися сторонами.

Відповідно до п.7.4 договору, за порушення строків поставки товарів або не доставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 (тридцять) календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 29 "грудня" 2023 року (включно), а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п.12.1 договору).

Закінчення терміну (строку) дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.12.2 договору).

Відповідно до п.14.12 договору для надіслання повідомлення електронною поштою у випадках, передбачених цим договором, використовуються такі електронні адреси сторін: покупця: ІНФОРМАЦІЯ_1 постачальника: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ним було направлено заявку №1 від 26.01.2023 ТОВВИХ-23-920 на поставку товарів. Відповідна заявка надіслана відповідачу засобом електронної пошти 26.01.2023 та засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого позивачем у відповіді на відзив наведено скрін-шот списку відправлень та фіскального чеку від 26.01.2023.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензії № 3 та № 5 з вимогами про сплату штрафних санкцій.

Оскільки, за твердженням позивача, станом на 30.11.2023 поставку товару не здійснено, а тому останній звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача пеню у сумі 192 438 грн. 24 коп. та штраф у сумі 73 210 грн. 20 коп.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

У Специфікації сторонами погоджено строк поставки зазначеного товару - 120 календарних днів з дати отримання постачальником заявки.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що поставка товарів здійснюється на підставі письмових заявок (далі-заявка) від покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець надсилає скан-копію підписаної уповноваженою особою Заявки електронним листом на електронну адресу постачальника, зазначену в п.14.12 цього договору. Датою отримання заявки постачальником вважається дата надіслання відповідного електронного повідомлення покупцем.

Так на підтвердження виконання обов`язку з направлення заявки відповідачу позивачем долучено до матеріалів справи електронну копію заявки №1 від 26.01.2023 ТОВВИХ-23-920 на поставку товарів, яка 26.01.2023 була направлена на електронну пошту відповідача.

Доводи відповідача щодо неналежності відповідної заявки, а саме не підписання її уповноваженою особою колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» Кабінет Міністрів України та інші органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, реалізують державну політику електронного документообігу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності» затверджено Типову інструкцію з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну.

Ця Інструкція поширюється на всі електронні документи, що створюються, відправляються або одержуються Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Як вбачається із відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником позивача є Держава в особі Міністерства енергетики України, до сфери управління якого належить відповідне Товариство, у зв`язку з чим приписи відповідної Інструкції поширюються на позивача.

Приписи даної Інструкції встановлюють, що основна форма провадження діловодства в установах є електронна.

Документування управлінської інформації в установах здійснюється в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу.

Відповідно до п. 82 Інструкції дата підписання визначається кваліфікованою електронною позначкою часу, що невід`ємно пов`язана з кваліфікованим електронним підписом

Згідно з пунктом 90 вказаної Інструкції під час візуалізації документа система електронного документообігу установи відтворює та візуалізує разом із документом образ штрих-коду або QR-коду, який обов`язково містить: дату реєстрації та реєстраційний індекс документа; скорочене найменування установи, реквізит підписувача (підписувачів) та дату підписання з кваліфікованої електронної позначки часу (лише для QR-коду); дані про погодження (лише для актів).

Як вбачається із Заявки № 1 від 26.01.2023, вона містить: - згенерований QR-код; - назву підприємства - ТОВ «Оператор ГТС України»; - вихідний номер та дату - ТОВВИХ-23-920 від 26.01.2023; - КЕП - ОСОБА_1 26.01.2023 07:51 НОМЕР_1.

А тому, заявка була оформлена позивачем відповідно до Інструкції, яка встановлює порядок складення документів та підписання їх кваліфікаційним електронним підписом.

Колегія суддів враховує п. 4. Інструкції, що до електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або засвідчених кваліфікованою електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення документів не допускається.

У зв`язку з чим, доводи відповідача щодо відсутності на оформленій заявці, яка є електронним документом, візуального відтворення підпису ОСОБА_1, колегія суддів відхиляє, оскільки таке відтворення не вимагається відповідно до Інструкції.

Згідно частини 6 статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Таким чином, копія заявки № 1 від 26.01.2023, яка була надана позивачем, оформлена згідно з приписами Інструкції, а тому вважається належним та допустимим доказом на підтвердження її оформлення та підписання.

Більше того, у випадку наявності у відповідача сумнівів стосовно невідповідності копії електронного доказу його оригіналу, він мав право заявити відповідне клопотання про витребування оригіналу електронного доказу згідно приписів ч. 5 ст. 96 ГПК України, чого скаржником в межах даної справи здійснено не було.

Доводи про підписання заявки не уповноваженою особою, а саме ОСОБА_1 , так як відповідна заявка мала бути підписана лише генеральним директором позивача, колегія суддів також відхиляє, оскільки у договорі сторони не визначили, що саме директор позивача має право підпису та подачі заявок на поставку товару.

У контексті дослідження правомочностей на подачу відповідної заявки колегія суддів враховує наявну в матеріалах справи довіреність № 138, якою ОСОБА_1 уповноважувалась представляти інтереси Товариства перед підприємствами, установами, організаціями при виконанні договорів, для чого їй надавалось право від імені Товариства підписувати листи та заявки на постачання.

А тому відповідні доводи скаржника колегія суддів також відхиляє.

Твердження про направлення заявки не на ту електронну пошту, ніж була погоджена у договорі, та без файлів, які б давали можливість перевірити здійснений цифровий електронний підпис, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, п. 5.3. договору передбачено, що позивач має направити лише копію підписаної уповноваженою особою заявки електронним листом на електронну адресу постачальника, зазначену в п.14.12 цього договору. Даний пункт договору не покладав на позивача обов`язків щодо направлення інших файлів чи документів на електронну пошту відповідача.

Так, сторонами у п. 14.12.1., 14.12.2 договору погоджені наступні електронні адреси покупця ІНФОРМАЦІЯ_1 та постачальника - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи скріншоту відправлення заявки на електронну пошту відповідача, що заявка на поставку товару була направлена з електронної пошти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на електронну пошту ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст.7 ЦК (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20, на яку посилався скаржник, ухвала Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №914/1003/21).

Роздруківки знімків екранів комп`ютера є паперовою копією електронного доказу. Звідси вони мають бути засвідчені як паперові копії в порядку, встановленому чинним законодавством, та не підлягають засвідченню електронним підписом. При цьому, осіб відправника та отримувача, час відправлення відповідних повідомлень можна ідентифікувати за даними, наведеними в таких документах (адреси електронної пошти, власні імена, інші відомості, наведені у роздруківках).

Лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Дослідивши електронну адресу, на яку позивачем було направлено заявку, колегія суддів встановила, що вона по структурі збігається із доменним іменем, який і був вказаний сторонами договорі в стосовно електронної адреси відповідача (ogcs.com.ua).

Як вбачається із загальнодоступної інформації в мережі інтернет відповідний домен належить відповідачу та є офіційним сайтом останнього.

Крім того, колегія суддів враховує, що у листі-відповіді №01/429 від 08.09.2023, яка була надана на претензію позивача № 3 від 24.08.2023 щодо прострочення здійснення поставки, відповідач визнав свій обов`язок стосовно необхідності поставки товару та зазначив, що поставка товару на склад покупця буде здійснена у другій половині жовтня поточного року.

Крім того, у відповідь на претензію позивача № 3 від 24.08.2023 відповідач просив не застосовувати до нього штрафні санкції згідно норм чинного законодавства.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

А тому, позивачем належними та допустимими доказами доведено, а відповідачем не спростовано, що 26.01.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" було направлено заявку на поставку товару на адресу електронну пошту відповідача.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, поставка товару згідно специфікації мала бути здійснена протягом 120 календарних днів, а саме до 26.05.2023.

Позивач зазначає, що поставка станом на 30.11.2023 здійснена не була.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів, що ним було здійснено поставку товару як до 26.05.2023, тобто у строк, передбачений специфікацією, так і до 30.11.2023.

Доводи скаржника, що текст заявки не містить тієї номенклатури (маркування) обладнання, як це зазначено у специфікації, колегія суддів відхиляє, оскільки у заявці чітко зазначено про необхідність здійснити поставку теплообмінників, кондиціонерів повітря, холодильного обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу DN50 та DN80), що узгоджується із пунктом 1.1. договору, який визначає його предмет.

Скорочене визначення у поданій позивачем заявці характеристик товару, яке підлягало поставці, не спростовує та не звільняє відповідача від обов`язку із поставки товару, оскільки у заявці було чітко зазначено про необхідність поставки саме 2 комплектів блоків очищення газу, тобто DN50 та DN80.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару позивачем на підставі пункту 7.4. договору нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 192 438,24 грн та штраф у розмірі 73 210,20 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п.7.4 договору за порушення строків поставки товарів або не доставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 (тридцять) календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим договором.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період з 27.05.2023 по 26.11.2023 та штрафу, які розраховані від вартості товарів, поставку яких прострочено, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 192 438, 24 грн пені та 73 210,20 грн штрафу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у справі №910/3338/24.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у справі №910/3338/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у справі №910/3338/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/3338/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді В.В. Шапран

Л.В. Кропивна