Справа № 909/776/24
УХВАЛА

13.09.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Оліфіренко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

учасники справи в судове засідання не з`явилися,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 27.08.2024 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявника, призначив підготовче засідання на 13.09.2024, зобов`язав ОСОБА_1 надати суду відомості у формі пояснень та документів, які їх підтверджують, щодо таких обставин: витрачання коштів, отриманих від кредиторів, перед якими наявна заборгованість згідно з поданим деталізованим списком кредиторів (вказати на що витрачені отримані від кредиторів кошти); джерел, за рахунок яких заявник ОСОБА_1 планувала повертати отримані в позику кошти, укладаючи договори позики (кредиту).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися (явка не визнавалася судом обов`язковою).

Розглянувши заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: - боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; - існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13, ст. 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76, 77 ГПК України, що також передбачено п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто, саме на заявника покладено обов`язок надання доказів на підтвердження своїх доводів.

Щодо посилання заявника на надання кредитної історії (кредитного звіту) боржника, суд зазначає, що оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Таким чином, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові 13.05.2024 у справі № 922/5486/23.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21 вказав на те, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Суд звертає увагу заявниці, що відсутність у справі банківських виписок за кредитними договорами не дає можливості суду встановити строк припинення виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань перед фінансовими установами у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У свою чергу, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.

Боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, зокрема: - докази на підтвердження факту отримання та строків платежу по кожному кредитору (договори; виписки по рахунку, тощо); - докази припинення погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (довідка фінансової установи про заборгованість; розрахунок фінансової установи про заборгованість (у усіма складовими), тощо).

Що стосується аргументів заявниці про неможливість отримати необхідні документи, суд зауважує, що запит до кредиторів був направлений ще 08.08.2024, і станом на дату проведення підготовчого засідання - 13.09.2024 вже минув законодавчо встановлений строк для отримання відповіді. Це вказує на те, що у заявниці було достатньо часу для отримання відповідних даних та надання їх суду.

Крім того, у договорі № 6996265 від 24.08.2023 з ТОВ "Авентус Україна" та договорі № 82899026 від 22.09.2023 з ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" вказано, що заявник має доступ до Особистого кабінету, де можна отримати повну інформацію про розрахунки та заборгованість за кредитними договорами. Це свідчить про відсутність у заявниці об`єктивних перешкод для доступу до необхідних даних, що, в свою чергу, спростовує її заяви про неможливість отримання документів.

Таким чином, суд вважає, що твердження заявниці є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, без необхідних доказів, суд не може встановити факт наявності заборгованості і як наслідок те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України встановлено наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявницею, також, не доведено належними та допустимими доказами наявності інших підстав, передбачених ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Посилання заявниці на пандемію, воєнний стан, щомісячну девальвацію гривні та зростання інфляції суд не може прийняти як аргумент, оскільки ці фактори є загальновідомими та однаково впливають на всіх громадян України. Відповідно, вони не є винятковими підставами для звільнення від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Воєнний стан, попри складні умови, не є юридичною підставою для припинення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором. Нормативно-правові акти не передбачають автоматичного звільнення від фінансових зобов`язань через воєнний стан, а кредитні договори залишаються дійсними та обов`язковими до виконання, якщо інше не визначено окремо в договорі.

Крім того, заявниця не надала належних документальних доказів, які б підтверджували обставини, що вона не може виконувати свої зобов`язання за кредитом через зазначені причини. Відсутність документального підтвердження робить заявлені підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність необґрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено належними доказами існування об`єктивних підстав для невиконання кредитних зобов`язань, і відповідно відхиляє ці аргументи.

Збирання доказів по справі не є обов`язком суду, крім випадків, які прямо встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що заявниця не довела наявності підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Зважаючи на те, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність боржника, господарський суд залишає без розгляду заяву арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від 08.08.2024 про участь у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 8, 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 7, 74, 76, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від 08.08.2024 (вх. № 7419/24 від 22.08.2024) про участь у справі про неплатоспроможність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства строк та порядку.

Ухвала підписана 17.09.2024.

Суддя Т. В. Стефанів