СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Харків Справа № 922/130/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Крестьянінов О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Бєлкіної О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мицько Н.М., витяг з ЄДР

від відповідача (апелянта): Філатова В.К., ордер серія АХ №1145139 від 26.09.2023; Скрипник Р.В., ордер серія АІ №1690472 від 30.08.2024;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хуторного Олександра Івановича, м. Харків (вх. № 1490 Х/2),

на рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 (повний текст складено 05.04.2024) у справі №922/130/24 (суддя Усата В.В.),

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ, в особі Філії Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш", м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Хуторного Олександра Івановича, м. Харків,

про стягнення 652850,77грн,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Хуторного Олександра Івановича про стягнення пені в розмірі 148542,00грн та штрафу в розмірі 273630,00грн, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку за договором поставки № 20/05/12 від 01.12.2022 (НАЕК № 53-143-01-22-02090 від 08.12.2022) в частині своєчасної поставки продукції та повного комплекту належно оформлених товаросупроводжувальних документів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24 позов задоволено.

Стягнуто з ФОП Хуторного О.І. на користь АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі Філії ВП "Атоменергомаш" пеню у розмірі 148542,00грн, штраф у розмірі 273630,00грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 6332,58грн.

Рішення суду першої інстанції з посиланням на ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 549, 611, 612, 626, 627, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 193, 216, 230, 231, 232, 265 Господарського кодексу України мотивоване тим, що матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору 08.06.2023 між сторонами підписано видаткову накладну №2, згідно якої відповідач з порушенням строку поставки виконав своє зобов`язання та поставив комплекс для зварювання повздовжніх швів INTEK АS-308-1000-SР. Крім того, 20.06.2023 покупцем було складено довідку виявлені невідповідності №Д1-018- 43-27/3 згідно якої встановлено: відсутній паспорт на джерело живлення з деклараціями безпеки; відсутня декларація на відповідність технічним регламентам; маркування на упаковці для транспортування КНР, потрібне підтвердження факту виготовлення Туреччина; відсутня інформація щодо розташування на території України сервісних центрів.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, відповідач - ФОП Хуторний О.І. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80%.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що відповідно до умов п. 5.1 договору поставка продукції здійснюється до 20.12.2022, але не пізніше дня припинення чи скасування воєнного стану. Також апелянт зазначає, що умовами договору визначено, що строк поставки може бути змінений за пропозицією постачальника. Разом з цим, за умовами п. 5.6. договору в редакції додаткової угоди від 30.03.2023 № 3, у разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п. 1.1. цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена не пізніше 30.04.2023. Однак, листом від 25.04.2023 №438/45 до постачальника звернувся виробник продукції (компанія INTEK, Туреччина) та попередив про несвоєчасність поставки такої продукції враховуючи воєнний стан на території України.

Апелянт наполягає, що поставка продукції відбулася в повному обсязі, але з порушенням строку. В той же час, відповідач звертався до позивача в усному порядку про оформлення заявки та перенесення строку поставки продукції, але згоду не отримав.

Також, апелянт вважає, що нараховані позивачем штрафні санкції очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки несвоєчасного виконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для покупця, ніж належне виконання такого зобов`язання. При цьому, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок несвоєчасної поставки продукції йому завдано шкоду, не прийнято до уваги, що продукція є специфічною, яка не знаходиться в загальному обігу, її виробником є Туреччина та її поставка здійснювалася і сухопутних шляхом, у той період часу, коли пункти пропуску на кордонах нашої Держави були перевантажені у першу чергу пропускався товар військового призначення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Фоміна В.О., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 апеляційну скаргу ФОП Хуторного О.І. на рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до суду докази направлення апеляційної скарги позивачу АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі Філії ВП "Атоменергомаш" в порядку ст. 42 ГПК України.

У строк, визначений судом, скаржник надіслав до апеляційного суду заяви про усунення недоліків (вх. №8589 від 26.06.2024, вх.№8686 від 28.06.2024).

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію судді у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 поновлено ФОП Хуторному О.І. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/130/24 на 14.08.2024 о 14:30 год. Крім того, зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24.

05.07.2024 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "НАЕК "Енергоатом" та Філії ВП "Атоменергомаш" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач наголошує, що посилання відповідача щодо позбавлення його права на реалізацію своїх процесуальних прав є виключно наслідком небажання ним отримати поштову кореспонденцію за зареєстрованою адресою, а тому обставини ненаправлення до суду заяв по суті у даній справі пов`язано виключно із суб`єктивною поведінкою самого скаржника. За умовами договору визначено строк поставки до 20.12.2022, а в подальшому, на підставі відповідної додаткової угоди, сторони змінили такий строк до 30.03.2023. При цьому договір було укладено вже на момент введення в Україні воєнного стану, тому відповідач усвідомлював всі ризики настання для нього негативних наслідків пов`язаних з порушенням строку поставки товару. Позивач заперечує проти посилань відповідача на лист заводу-виробника від 25.04.2023 №438/45, оскільки вказаного листа відповідачем не було подано до суду в порушення вимог ст. 80 ГПК України. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не надав суду обґрунтування підстав для розгляду питання щодо зменшення заявленого позивачем розміру штрафних санкцій.

Також, представник позивача просив провести судові засідання по справі №922/130/24, у т.ч. призначене на 14.08.2024 о 14:30 год у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 задоволено клопотання представника АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі Філії ВП "Атоменергомаш" Мицька Н.М. про участь у судових засіданнях по справі №922/130/24, у т.ч. призначеному на 14.08.2024 о 14:30 год у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 задоволено заяву представниці ФОП Хуторного О.І. адвоката Філатової В.К. про участь у судових засіданнях по справі №922/130/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024, у зв`язку з відпусткою судді Тихого П.В., для розгляду справи сформовано колегію судді у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/130/24 до 05.09.2024 о 15:00 год.

02.09.2024 до Східного апеляційного господарського суду від представника ФОП Хуторного О.І. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа №438/45 від 25.04.2023 компанії INTEK, Туреччина з перекладом. Представник зазначає, що посилання на копію цього документу міститься в тексті апеляційної скарги, однак вона не була долучена до справи з технічних причин, просить розглянути апеляційну скаргу з урахуванням зазначених документів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 задоволено заяву представника ФОП Хуторного О.І. адвоката Скрипника Р.В. про участь у судових засіданнях по справі №922/130/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

05.09.2024 до Східного апеляційного господарського суду від представника АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі Філії ВП "Атоменергомаш" надійшли заперечення на клопотання представника апелянта від 02.09.2024, в яких позивач, посилаючись на пропуск відповідачем встановлених строків на подання доказів та відсутності виняткового у розумінні ст. 269 ГПК України випадку для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, просить відмовити у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи листа та його "перекладу" від 25.04.2023, та розглянути апеляційну скаргу без врахування вищевказаного листа від 25.04.2023 №438/45.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2024 були присутні в режимі відеоконференції уповноважені представники відповідача (апелянта) та позивача.

Представники відповідача (апелянта) підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір заявленої до стягнення неустойки на 80%.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив суд залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2022 між Відокремленим підрозділом "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш") (надалі - покупець) та ФОП Хуторним О.І. (надалі - постачальник) укладено договір поставки №20/05/12 (НАЕК №53-143-01-22-02090 від 08.12.2022) (надалі - договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити в передбачені даним договором строки покупцю комплекс для зварювання повздовжніх швів INТЕК АS-308-1000-SР (надалі - товар, продукція), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар. Вартість вказаного товару становить 3909000,00грн (п. 1.1. договору).

За умовами п. 5.1. договору (в редакції додаткової угоди №3 від 30.03.2023) поставка продукції за цим договором здійснюється до 30.04.2023, але не пізніше дня припинення чи скасування воєнного стану, відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, строки поставки та місце поставки.

Приймання продукції за якістю та кількістю проводиться покупцем шляхом проведення вхідного контролю за діючими у покупця процедурами (п. 2.5. договору).

Відповідно до п. 5.6. договору (в редакції додаткової угоди №3 від 30.03.2023) у разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п.1.1. цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 30.04.2023.

Продукція відвантажується на умовах DDР (Інкотермс 2000). Отримувач: ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Атоменергомаш". Відвантажувальні реквізити Покупця: 55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Гідрокомплекс 24 РМЗ - п.5.7. Договору.

За умовами п. 5.8. договору продукція, що постачається, повинна супроводжуватись:

а) видатковою накладною та/або ТТН (зазначається залежно від умов поставки);

б) у випадку, якщо стандарти, технічні умови або інша документація про якість продукції не опублікована в загальнодоступних виданнях - копіями вказаної документації;

в) документом про якість;

г) рахунком.

Вказані документи повинні бути складені українською мовою, в іншому випадку постачальник зобов`язаний надати разом з документами їх автентичні переклади українською мовою.

У випадку непередачі зазначених документів разом з продукцією, що постачається та/або виявлення у наданих документах невідповідностей встановленим вимогам, відсутні документи повинні бути надані покупцю, а невідповідності в документах - усунуті протягом визначеного покупцем строку. Якщо такий строк покупцем не визначений, відсутні документи повинні бути надані протягом 10 днів з моменту отримання останнім продукції, а невідповідності в документах повинні бути усунуті протягом 10 днів після отримання відповідного повідомлення покупця, направленого в порядку, передбаченому п. 5.2. договору. Якщо документи не будуть передані та/або не будуть усунуті невідповідності в наданих документах в зазначений строк, покупець має право відмовитися від договору та повернути продукцію постачальнику та/або вимагати від постачальника сплати штрафу відповідно до п.7.5. Договору.

У пункті 7.2. договору сторони погодили, що за порушення строків поставки продукції, визначених відповідно до п.5.1., 5.5., 5.6. цього договору, та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

За умовами п. 7.5. договору у разі ненадання із продукцією або відповідною партією продукції повного комплекту належно оформлених товаросупроводжувальних документів згідно з п.5.8. цього договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вартості продукції, товаросупроводжувальні документи на яку не надані або надані не в повному обсязі та/або не відповідають встановленим вимогам.

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки (п. 10.1 договору).

Додатком №1 до договору №20/05/12 від 01.12.2022 є технічна специфікація до предмета закупівлі "Установка для зварювання повздовжніх швів INТЕК АS-308-1000-SР".

Пунктом 3 додатку №1 до договору №20/05/12 від 01.12.2022 передбачено перелік документів, що надаються: копія паспорта установки (українською мовою); інформація щодо розташування на території України сервісного центру (сервісних центрів), авторизований виробником обладнання, з виконання гарантійного та післягарантійного ремонтів та сервісного обслуговування запропонованої постачальником марки обладнання (із зазначенням найменування, адреси (адрес) та телефонів).

У подальшому між ФОП Хуторним О.І. (постачальником) та ВП "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом" укладалися додаткові угоди №1 від 19.12.2022, №2 від 28.02.2023, №3 від __.03.2023, №, якими, зокрема, змінювався граничний строк поставки продукції.

08.06.2023 на виконання умов договору між сторонами було підписано видаткову накладну №2, згідно якої відповідач з порушенням строку поставки виконав своє зобов`язання та поставив комплекс для зварювання повздовжніх швів INTEK АS-308-1000-SР.

20.06.2023 покупцем було складено довідку виявлені невідповідності №Д1-018- 43-27/3 згідно якої встановлено: відсутній паспорт на джерело живлення з деклараціями безпеки; відсутня декларація на відповідність технічним регламентам; маркування на упаковці для транспортування КНР, потрібне підтвердження факту виготовлення Туреччина; відсутня інформація щодо розташування на території України сервісних центрів.

ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" направило ФОП Хуторному О.І. лист від 28.06.2023 №2611/14 разом з довідкою про виявлені невідповідності №Д1-018-43-27/3 від 20.06.2023, в якому зазначало про необхідність усунення виявлених недоліків.

03.07.2023 відповідачем було усунено вищевказані невідповідності, про що було складено Ярлик на придатну продукцію №123-23.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вказує, що відповідачем було порушено строк поставки продукції з 01.05.2023 по 07.06.2023 включно та порушено строк усунення невідповідностей в розумінні п.5.8 Договору.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, в якому позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 148542,00грн та штраф у розмірі 273630,00грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 28.06.2023 №2641/06-02, в якій зазначив про порушення постачальником строків поставки та вимагав сплатити пеню у розмірі 148542,00грн за період з 01.05.2023 по 07.06.2023, а також штраф у розмірі 273630,00грн, який обрахований у розмірі 7% від загальної вартості несвоєчасно поставленого товару згідно з п. 7.2. договору.

У зв`язку з несплатою постачальником штрафних санкцій ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" звернулося до господарського осуду з даним позовом.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 05.04.2024 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/130/24, яким позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 148542,00грн та штраф у розмірі 273630,00грн з підстав, що викладені раніше.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, між ФОП Хуторним О.І. (постачальником) та ВП "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупцем) укладений договір поставки №20/05/12 від 01.12.2022 (НАЕК № 53-143-01-22-02090 від 08.12.2022).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 1.1 договору визначено, що граничний строк поставки комплексу для зварювання повздовжніх швів INТЕК АS-308-1000-SР, у кількості 1 шт., вартістю 3909000,00грнгрн без ПДВ, виробник INTEK, Туреччина, погоджено до 20.12.2022.

Згідно п. 5.1. договору (в редакції додаткової угоди №3 від 30.03.2023) поставка продукції за цим договором здійснюється до 30.04.2023, але не пізніше дня припинення чи скасування воєнного стану, відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, строки поставки та місце поставки.

Разом з цим п. 5.6. договору (в редакції додаткової угоди №3 від 30.03.2023) у разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п.1.1. цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 30.04.2023.

Отже, продукція повинна була бути поставлена до 30.04.2023.

Як вбачається з видаткової накладної №2 (а.с. 33, т.1), відповідач здійснив поставку 08.06.2023, тобто з пропуском граничного строку поставки, що визначений умовами договору.

При цьому, п. 5.3 договору встановлено, що за пропозицією постачальника строк поставки, визначений відповідно до п. 5.1 договору, може бути змінений за згодою покупця шляхом направлення постачальнику заявки з новим строком поставки способами (способом), зазначеним в п. 5.2 договору.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів звернення до покупця з пропозицією щодо зміни строку поставки з 30.04.2023 на іншу дату та надання покупцем згоди на зміну строку поставки шляхом направлення постачальнику заявки з новим строком поставки.

Крім того, за умовами п. 11.3 договору умови цього договору можуть змінюватись за погодженням сторін шляхом укладення додаткової угоди у порядку, встановленому діючим законодавством, з дотриманням вимог законодавства про публічні закупівлі.

Проте, матеріали справи не містять додаткових угод до договору поставки від №20/05/12 від 01.12.2022 щодо зміни граничного строку поставки товару з 30.04.2023 та іншу, більш пізню дату.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положеннями п. 7.2 договору визначено, що за порушення строків поставки продукції, визначених відповідно до п.п. 5.1, 5.5, 5.6 цього договору, та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Враховуючи встановлені судом обставини того, що відповідачем допущено порушення строків поставки товару позивачу, останній правомірно нарахував пеню у сумі 148542,00грн за період з 01.05.2023 по 07.06.2023 (включно) у розмірі 0,1% від вартості поставленого з порушенням строків товару (3909000,00грн) за кожен день прострочення (всього 38 днів).

Крім того, п. 7.5 договору встановлено, що у разі ненадання із продукцією або відповідною партією продукції повного комплекту належно оформлених товаросупроводжувальних документів згідно з п. 5.8 цього договору, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вартості продукції, товаросупроводжувальні документи на яку не надані або надані не в повному обсязі та/або не відповідають встановленим вимогам.

Як встановлено судом, листом від 28.06.2023 №2611/14 ВП "Атоменергомаш" повідомило постачальника про виявлені невідповідності, про що складено довідку про виявлені невідповідності №Д1-018-43-27/3 від 20.06.2023, згідно з якою: відсутній паспорт на джерело живлення з деклараціями безпеки, відсутня декларація на відповідність технічним регламентам; маркування на упаковці для транспортування КНР, потрібне підтвердження факту виготовлення - Туреччина, відсутня інформація щодо розташування на території України сервісних центрів.

03.07.2023 відповідачем було усунено вищевказані невідповідності про що було складено Ярлик на придатну продукцію №123-23.

Відсутність зазначених у довідці №Д1-018-43-27/3 від 20.06.2023 документів є порушенням постачальником умов договору, а саме п. 5.8 договору та п. 3 додатку №1 до договору №20/05/12 від 01.12.2022 технічна специфікація до предмета закупівлі "Установка для зварювання повздовжніх швів INТЕК АS-308-1000-SР".

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Приписами ч. 1 ст. 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За умовами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази усунення продавцем встановлених позивачем невідповідностей у строк, що визначений умовами договору (п. 5.8.), судова колегія вважає обґрунтованим нарахування штрафу у розмірі 7% від суми 3909000,00грн, що складає 273630,00грн.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення 7% штрафу у розмірі 273630,00грн на підставі п. 7.5. договору також є обґрунтованою та доведеною.

Розрахунок позивача, покладений в основу вимог про стягнення пені та штрафу відповідає приписами ст.ст. 549 - 552, 610 - 612, 614 ЦК України, ст.ст. 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбачених п. 7.2, 7.5. Договору, та перевірений судом апеляційної інстанції.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги відповідач просить зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80%.

З матеріалів справи судом встановлено, що до суду першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Застосоване у ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц міститься висновок, що тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Зазначені норми законодавства ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 01.08.2019 у справі №922/2932/18, від 08.10.2019 у справі № 922/2930/18, від 08.10.2019 у справі №923/142/19, від 09.10.2019 у справі №904/4083/18).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені та штрафу, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що останній не зміг поставити товар вчасно через існування обставин непереборної сили, які настали через введення в Україні воєнного стану, що підтверджується листом від 25.04.2023 №438/45 виробника продукції (компанія INTEK, Туреччина), який попередив постачальника (відповідача) про несвоєчасність поставки такої продукції враховуючи воєнний стан на території України.

Колегія суддів відхиляє зазачені аргументи відповідача, з огляду на таке.

Так, згідно ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 - 1 Закону України "Про торгово- ромислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Колегія суддів зазначає, що долучений до апеляційної скарги лист від 25.04.2023 №438/45 виробника продукції (компанія INTEK, Туреччина) не є доказом настання для відповідача форс-мажорних обставин, оскільки згідно з вимогами Закону України "Про торгово-промислові палати в України" наявність форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатом про форс-мажорні обставини.

Таким чином, у даному випадку відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження настання форс-мажорних обставин в розумінні ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Крім того, саме лише посилання відповідача на відсутність його вини у прострочені виконання договору не може слугувати підставою для звільнення від відповідальності, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. При цьому строк виконання зобов`язань за договором відсувається пропорційно часу, на протязі якого діяли такі обставини.

Згідно з п. 8.2. договору наявність обставин непереборної сили засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншою довідкою, процесуальним документом, виданим компетентним органом.

Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення дії обставин непереборної сили Сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5-денний строк повідомляє другу сторону (п. 8.3. договору).

Колегія суддів зазначає, що укладеним між сторонами договором передбачено строк, протягом якого сторона має повідомити контрагента про настання форс-мажорних обставин. Оскільки відповідач отримав лист №438/45 виробника продукції - 25.04.2023, то станом на 30.04.2023 (граничний строк поставки товару), обставина, яку відповідач зазначає як форс-мажорну уже існувала, натомість доказів направлення позивачу листа або будь-якого іншого повідомлення про обставини непереборної сили у встановлений п. 8.3. договору строк, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суду не було надано доказів дотримання відповідачем умов договору щодо належного повідомлення позивача про форс-мажорні обставини, що зумовлює неможливість посилання на них з боку відповідача, як підставу для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором.

Доказів на підтвердження звернення відповідача до позивача з пропозицією про зміну строків поставки товару або з повідомленням про настання форс-мажорних обставин матеріали справи не містять.

За змістом апеляційної скарги відповідач також посилається на те, що нараховані позивачем штрафні санкції очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки несвоєчасного виконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для покупця, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Скаржник зазначає, що такі порушення були спричинені винятковими обставинами (несвоєчасною поставкою виробником продукції) та не завдали збитків позивачу, тому вважає, що заявлені штрафні санкції підлягають зменшенню на 80%.

В той же час, відповідач не посилається на існування будь-яких обставин, за наявності яких закон надає суду можливість зменшити розмір штрафних санкції.

Також відповідачем не надано жодних доказів, що даний випадок є винятковим або наявні будь-які обставини, з якими закон пов`язує можливість зменшення нарахованих боржнику штрафних санкцій.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Часинами 2 та 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно приписів ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів враховує, що сторони на власний розсуд погодили умови договору поставки № 20/05/12 від 01.12.2022, у тому числі можливість його виконання в умовах воєнного стану на території України. Отже, продавець був обізнаний про відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань. Положення договору щодо відповідальності сторін за невиконання зобов`язань нечинними у судовому порядку не визнавалися.

Як станом на момент укладення договору, так і додаткових угод до нього, якими продовжувався строк поставки товару, вже було введено режим воєнного стану в Україні, а тому об`єктивні ускладнення можливостей перетину державного кордону, наявність певних складнощів у переміщенні товарів через існуючі обставини були відомі і зрозумілі сторонам договору, насамперед, відповідачу як зобов`язаній стороні з постачання обладнання.

У зв`язку з цим обставини, на які посилається відповідач, не є об`єктивно непереборними та виключними обставинами, що ускладнюють виконання зобов`язання за договором, оскільки ці питання сторони могли врегулювати при укладенні договору, у тому числі шляхом перенесення строків поставки у разі наявності будь-яких затримок під час доставки обладнання.

Колегія суддів зауважує, що позивач, як замовник обладнання не повинен нести відповідальність за прострочення виконання зобов`язання контрагентами постачальника (відповідача).

Також, судовою колегією враховується, що обумовлене договором постачання здійснювалося до м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, а саме обладнання призначалося для забезпечення потреб та функціонування енергетичного підприємства, що в контексті важливості питання безперебійного постачання електроенергії та кризову ситуацію, яка склалася в країні внаслідок військової агресії проти України, спростовує доводи скаржника про відсутність для замовника негативних наслідків та понесених збитків.

А тому судова колегія не вбачає правових підстав для зменшення розміру пені та штрафу.

Крім того, як вже зазначалося, таке клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу не було предметом розгляду судом першої інстанції.

Що стосується посилання скаржника на здійснене судом першої інстанції повідомлення ФОП Хуторного О.І. про розгляд справи в суді першої інстанції, судова колегія зазначає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 05.02.2024 про відкриття провадження у цій справі направлялась відповідачу за його місцем реєстрації, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте вказане поштове відправлення повернуто оператором поштового зв`язку з довідкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на приписи п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення копії ухвали Господарського суду Харківської області від 05.02.2024 відповідачу є 14.02.2024, тобто дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ФОП Хуторного О.І. за адресою його місцезнаходження.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції були вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №922/130/24, у той час як отримання відповідної ухвали суду першої інстанції залежало виключно від волевиявлення та дій самого скаржника. Посилання відповідача на те, що він є внутрішньо переміщенною особою означених висновків суду апеляційної інстанції не спростовує та не доводить неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП Хуторного О.І. задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хуторного Олександра Івановича на рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/130/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2024.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.О. Крестьянінов