ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 Справа №38/5005/5752/2012

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М. за участю секретаря судового засідання Бакаєва А.О.

розглянувши заяву ліквідатора Зибіна А.О. про притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута

у справі

за заявою Голови ліквідаційної комісії комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м. Дніпро

до боржника Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м. Дніпро

про визнання банкрутом

Представники:

від кредитора: Яцишин О.Й. - представник Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"

від Дніпровської міської ради: Ярличенко І.В.

в засіданні приймали участь: Бурлаченко О.Л - прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури

СУТЬ СПОРУ:

Провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м.Дніпро перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Зибін А.О.

13.11.2023 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява №б/н від 20.10.2023 з додатками від ліквідатора Зибіна А.О. про притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, в якій арбітражний керуючий просив притягти Дніпровську міську раду () до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району () та стягнути з Дніпровської міської ради () на користь Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району суму непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог у розмірі 16 027 034,26 грн.

13.11.2023 господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу, якою:

- призначено судове засідання на 13.12.2023 на 10:00 год.;

- залучено участі у справі - Дніпровську міську раду ();

- зобов`язано ліквідатора Зибіна А.О. подати до дати судового засідання актуальний реєстр вимог кредиторів;

- зобов`язано Дніпровську міську раду подати до дати судового засідання відзив на заяву ліквідатора про притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута та докази в обґрунтування заперечень.

У судовому засіданні представник Дніпровської міської ради надав письмові пояснення щодо заяви ліквідатора та клопотання про застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 відкладено судове засідання на 10.01.2024 на 10:00 год. та зобов`язано ліквідатора Зибіна А.О. надати до справи про банкрутство:

- актуальний реєстр вимог кредиторів;

- відповідь на відзив та письмові пояснення щодо заяви Дніпровської міської ради про застосування строків позовної давності.

В судове засідання 10.01.2024 ліквідатор Зибін А.О. не з`явився, вимоги ухвали суду від 13.12.2023 щодо подачі документів не виконав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2024 відкладено судове засідання на 31.01.2024 на 10:00 год. та повторно зобов`язано ліквідатора Зибіна А.О. виконати вимоги ухвали суду від 13.12.2023.

31.01.2024 до господарського суду Дніпропетровської області електронною поштою надійшло клопотання №б/н від 31.01.2024 ліквідатора Зибіна А.О., в якому арбітражний керуючий просив відкласти судове засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням ліквідатора на лікарняному.

До вказаного вище клопотання ліквідатором додано роздруківку лікарняного листа з електронного кабінету ПФУ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2024 задоволено клопотання №б/н від 31.01.2024 ліквідатора Зибіна А.О. про відкладення судового засідання на іншу дату, відкладено судове засідання на 22.02.2024 на 11:30 год., вчетверте зобов`язано ліквідатора Зибіна А.О. надати до справи про банкрутство актуальний реєстр вимог кредиторів, відповідь на відзив та письмові пояснення щодо заяви Дніпровської міської ради про застосування строків позовної давності.

22.02.2024 до господарського суду Дніпропетровської області електронною поштою від ліквідатора Зибіна А.О. надійшли:

- реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району () станом на 31.01.2024;

- відповідь на відзив Дніпровської міської ради, в якому ліквідатор просив притягти Дніпровську міську раду () до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району () та стягнути з Дніпровської міської ради () на користь Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району суму непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог у розмірі 16 027 034,26 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2024 відкладено судове засідання на 19.03.2024 на 12:00 год. та зобов`язано Дніпровську міську раду подати інформацію щодо правової позиції відносно стверджень, викладених ліквідатором Зибіним А.О. у письмових поясненням, які подано до суду 22.02.2024.

19.03.2024 до господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення Дніпровської міської ради, в яких заявник просив відмовити ліквідатору Зибіну А.О. у задоволенні заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності.

У судовому засіданні 19.03.2024 представником Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату з огляду на те, що 14.03.2024 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду прийнято постанову у справі про банкрутство Комунального підприємства житлово-експлуатаційного господарства "ПІВДЕННЕ" з питання притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності і правові висновки касаційної інстанції по справі можуть мати значення для розгляду заяви ліквідатора у даній справі.

Прокурор та представник Дніпровської міської ради заперечували проти відкладення судового засідання на іншу дату, ліквідатор Зибін А.О. та представник Дніпропетровського обласного центру зайнятості - не заперечували.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 усне клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відкладення судового засідання на іншу дату задоволено, відкладено судове засідання на 01.04.2024 на 11:00 год.

01.04.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", в якому представник кредитора просив зупинити розгляд справи №38/5005/5752/2012 до розгляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №906/1155/20(906/1113/21) та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 відхилено клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про зупинення розгляду справи та відкладено судове засідання на 28.05.2024 на 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2024 відкладено судове засідання на 01.07.2024 на 09:30 год.

В судовому засіданні 01.07.2024 представник Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" повідомив, що станом на теперішній час не оприлюднено повний текст постанови у справі №906/1155/20(906/1113/21) у зв`язку з чим просив відкласти судове засідання на іншу дату.

02.09.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли додаткові письмові пояснення від Дніпровської міської ради, в яких заявник просив відмовити ліквідатору у задоволенні заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2024 відкладено судове засідання на 09.09.2024 на 10:00 год.

У судовому засіданні 09.09.2024 представник АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" просив задовольнити заяву ліквідатора про притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута.

Представник Дніпровської міської ради просив відмовити ліквідатору у задоволенні заяви від 20.10.2023 про притягнення до субсидіарної відповідальності.

Прокурор не підтримав заяву ліквідатора, зазначаючи про недоведеність вини Дніпровської міської ради у вчиненні даного правопорушення.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.09.2024 ухвалено рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м.Дніпро перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Зибін А.О.

13.11.2023 ліквідатором Зибіним А.О. подано до Господарського суду Дніпропетровської області заяву про притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута.

Ліквідатором банкрута у заяві, яка розглядається, зазначено наступне.

Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району ( далі КВЖРЕП Ленінського району, боржник, банкрут) зареєстроване 22.05.2002 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України єдиним засновником банкрута є Дніпровська міська рада.

Ліквідатор посилається на наступні положення Статуту боржника в підтвердження того, що Дніпровська (Дніпропетровська) міська рада була єдиною особою, що мала право давати обов`язкові для боржника вказівки та визначати його дії, зокрема:

- п.1.3 Статуту банкрута - «підприємство створено на підставі рішення Дніпропетровської міської ради, підпорядковане начальнику управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради і є його структурним підрозділом»;

- п.1.7 Статуту банкрута - «структура підприємства затверджується міською радою за поданням управління житлового господарства міської ради»;

- п.2.1 Статуту - «управління підприємством здійснюється управлінням житлового господарства міської ради структурним підрозділом якого є підприємство»;

- п.3.4 Статуту - «підприємство здійснює володіння, користування і розпорядження майном відповідно до мети діяльності, передбаченої Статутом, і в порядку, встановленому міською радою і діючим законодавством.

Провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство даного боржника порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 за заявою голови ліквідаційної комісії на підставі ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі №38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 1 рік, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Барановського О.М., яким було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухоме майно, а саме ряд нежитлових приміщень у м. Дніпро.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 припинено процедуру ліквідації боржника, введено процедуру санації. План санації боржника у встановленому порядку не був затверджений судом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 дії ліквідатора по включенню майна, що перебувало на балансі банкрута, до ліквідаційної маси визнано незаконними.

02.02.2021 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято постанову по даній справі про визнання боржника банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Зибіна А.О.

Наявні в матеріалах справи докази та чинні рішення судів у даній справі свідчать, що у банкрута відсутні майнові активи для формування ліквідаційної маси, а отже і джерело погашення вимог кредиторів.

З огляду на положення Статуту боржника, ліквідатор наголошував на тому, що при утворенні КВЖРЕП Ленінського району Дніпропетровська міська рада спланувала роботу даного підприємства як збиткову і чітко зазначила джерело покриття збитків це міський бюджет, про що вказано у п.1.8 Статуту банкрута.

У березні 2011 року міською радою прийнято рішення про передачу майна боржника на баланс іншої юридичної особи, а у липні 2011 року прийнято рішення про припинення діяльності КВЖРЕП Ленінського району шляхом ліквідації.

Як зазначено в постанові господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у даній справі про банкрутство, в ході здійснення заходів ліквідаційної процедури ліквідаційною комісією встановлено, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Ліквідатор наголошував, що ніяке майно, що перебувало на балансі боржника, зважаючи на його правовий статус, не могло бути включене до ліквідаційної маси.

Посилаючись на ст. 77 Господарського кодексу України, якою врегульовані питання відповідальності казенного підприємства, ліквідатор вважає, що до даного комунального підприємства мають бути застосовані положення саме цієї норми з огляду на зміст частини десятої ст.78 Господарського кодексу України.

Ліквідатор наголошував на правовій позиції Європейського суду з прав людини щодо субсидіарної відповідальності муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства. Так, у пункті 62 рішення у справі «Єршова проти Російської Федерації» ЄСПЛ зазначив, що враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Отже, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.

Також ліквідатор посилався на положення ст. 211 Господарського кодексу України згідно з якими засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству. Він стверджував, що міська рада була обізнана про накопичення боргів підприємством, але не вжила заходів для зміни ситуації. Невиконання міською радою як засновником боржника комунального підприємства обов`язку передбачити можливість настання негативних для нього наслідків у зв`язку з вилученням у нього майна, яке перебувало у користуванні боржника на праві господарського відання та вчинити встановлені законом заходи щодо запобігання банкрутству боржника свідчить про наявність вини міської ради у формі простої необережності і, як наслідок, підстав для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

На дату подання заяви ліквідатора про притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності, згідно реєстру вимог кредиторів розмір кредиторських вимог складає 16 027 034,26 грн., цю суму і просив стягнути ліквідатор з Дніпровської міської ради на користь банкрута для подальшого задоволення вимог кредиторів.

Кредитор представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» підтримав заяву ліквідатора про притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності.

Дніпровська міська рада у відзиві, що надійшов до суду 13.12.2023 заперечувала проти заявлених вимог, обґрунтовуючи свою правову позицію наступним.

Згідно з частиною першою статті 176 Цивільного кодексу України держава, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Засновники суб`єкта господарювання не відповідають за зобов`язаннями цього суб`єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб`єкта (ч.2 ст.219 Господарського кодексу України).

Крім того, Дніпровська міська рада просила врахувати наступні обставини.

Питання притягнення до субсидіарної відповідальності Дніпровської міської ради вже порушувалось під час судового розгляду справи про банкрутство і при розгляді інших справ між Дніпровською міською радою і банкрутом, у яких судами надано оцінку діям голови ліквідаційної комісії, який намагався реалізувати комунальне майно та за рахунок цього погасити заборгованість перед кредиторами, а судами надано оцінку цим фактам та зазначено про відсутність підстав для притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності.

Орган місцевого самоврядування зазначив, що майно, яке перебувало у користуванні банкрута не було його власністю, тому не могло бути включено до ліквідаційної маси та реалізоване з метою погашення вимог кредиторів. Дніпровська міська рада у межах своїх повноважень вживала заходи для недопущення неправомірного вибуття цього майна з комунальної власності.

Дніпровська міська рада також зазначала про те, що відсутній повний склад правопорушення щодо доведення боржника до банкрутства оскільки ліквідатором не зазначено, які саме протиправні дії та бездіяльність Дніпровської міської ради були причиною доведення боржника до банкрутства. Представник ради наголошував на тому, що для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника. Визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення також причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків, обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.

Між тим, за ствердженням Дніпровської міської ради, ліквідатором у цій справі лише констатовано наявність заборгованості на підставі реєстру кредиторської заборгованості, однак не зазначено, якими конкретно діями здійснювалось умисне погіршення фінансово-господарського стану боржника наслідком чого стало банкрутство комунального підприємства, ким та коли приймались нераціональні управлінські рішення, що спричинили фінансові збитки та втрати і в чому полягає вина засновника та як вони взаємопов`язані. Звернення ліквідатора має бути аргументованим, містити виклад обставин та доказів, які свідчать про наявність стверджуваного правопорушення зі сторони винних осіб у доведенні боржника до банкрутства.

Дніпровською міською радою разом з відзивом на заяву ліквідатора подано клопотання про застосування строків позовної давності, який, на думку органу місцевого самоврядування, є пропущеним.

Прокурор не підтримав заяву ліквідатора, зазначаючи про недоведеність вини Дніпровської міської ради у вчиненні даного правопорушення.

Вирішуючи питання про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, господарським судом враховано зміст та умови застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство.

Загальні умови для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства.

Так, частиною першою статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з частиною першою ст. 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Законом, який передбачає поряд з відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність іншої особи, є Кодекс України з процедур банкрутства ( далі КУзПБ).

Частиною другою статті 61 КУзПБ встановлено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів в порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Кодексом України з процедур банкрутства (ч.1 ст. 65) визначено, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника.

Згідно правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постановах від 02.03.2021 у справі № 906/904/16 від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11 визначене частиною п`ятою статті 41 Закону про банкрутство (частина друга ст. 61 КУзПБ) господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обгрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку права кредиторів на задоволення вимог боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені через відсутність майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення становлять дії або бездіяльність певних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.

Чинне законодавство не передбачає, які саме дії чи бездіяльність становлять об`єктивну сторону такого правопорушення. При вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) і, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають братися до уваги також положення ч.1 ст.215 Господарського кодексу України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути:

1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, спрямованих на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника щодо його інших зобов`язань;

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок про вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника.

Разом з тим, як зазначено у постанові Касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ. Цей порядок передбачає, що арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, та становища на ринках боржника і подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію (пункт 3 частини другої статті 12 КУзПБ).

Статтею 61 КУзПБ унормовано, що ліквідатор з дня свого призначення проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, формує ліквідаційну масу, а також складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатами його проведення.

Аналіз фінансового стану боржника має відповідати вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства , фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (далі Методичні рекомендації), оскільки ці рекомендації розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.

Відповідні дії арбітражного керуючого є передумовами у дослідженні та виявленні підстав для порушення питання про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, а висновок, яким зафіксовано правопорушення з доведення до банкрутства, що складений у відповідності до Методичних рекомендацій, є доказом та підставою для вимог про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, а отже, складовою доказової бази (джерелом) на підтвердження об`єктивної сторони відповідного правопорушення.

Установлення причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у нього активів для задоволення вимог кредиторів, визнаних у процедурі банкрутства) належить до об`єктивної сторони цього правопорушення, обов`язок доведення якого покладається на ліквідатора.

Для визначення статусу особи як відповідача за субсидіарною відповідальністю за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд, розглядаючи заяву про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясовуючи наявність підстав для покладення на цих осіб такої відповідальності, - дослідити сукупність правочинів та інших операцій, здійснених під впливом осіб, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію фактичного банкрутства боржника.

Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення до банкрутства, яка є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності.

За загальним правилом, визначеним частинами першою-третьою статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника) , крім випадків, установлених установчими документами та законом.

Рішення про припинення діяльності даного боржника шляхом ліквідації прийняте Дніпропетровською міською радою 29.07.2011.

Розпорядженням міського голови № 643-р від 06.09.2011 затверджено склад комісії з питань припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) ВРЖЕП Ленінського району.

У постанові Господарського суду Дніпропетровської області про визнання боржника банкрутом боржника по даній справі від 20.07.2012 вказано, що за даними ліквідаційної комісії загальна сума кредиторської заборгованості становила 11 130 962,11 грн., дебіторська заборгованість, як основний актив боржника, складала 7 805 424,87 грн.

Зазначені у проміжному ліквідаційному балансі станом на 01.02.2012 активи у вигляді житлового фонду балансовою вартістю 1 100 274 177,10 грн. підлягали безоплатній передачі у комунальну власність.

Таким чином, ліквідаційну масу у даній справі становила лише дебіторська заборгованість, над стягненням якої мали працювати ліквідаційна комісія та ліквідатори банкрута.

Будь-які об`єкти нерухомого майна не могли бути включені до ліквідаційної маси банкрута та кошти від їх продажу направлені на задоволення вимог кредиторів. Ці обставини досліджувались судом при прийнятті ухвали від 29.07.2016 у даній справі, у справі №7/5005/15290/2011 (рішення від 24.11.2011). Тому невключення до складу ліквідаційної маси об`єктів нерухомого майна, повернення цього майна у комунальну власність не є причиною банкрутства боржника.

Ліквідатором банкрута не подано до суду Аналізу фінансового стану боржника у відповідності до вимог Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14, отже належними та допустимими доказами не доведено сам факт доведення боржника до банкрутства виходячи із економічних показників діяльності банкрута на підставі документів бухгалтерської звітності.

У заяві про притягнення Дніпровської міської ради ліквідатором також не вказано, які саме дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування Дніпровської міської ради призвели до банкрутства боржника і перебували у причинно-наслідковому зв`язку із фінансово-економічним станом боржника, що можна характеризувати як стан неоплатності.

До справи ліквідатором не подано балансів боржника, на підставі яких можна було б прослідкувати погіршення фінансового стану протягом останніх років перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, не надано аналітичного аналізу складу кредиторської заборгованості, оцінки угод, які укладались боржником в процесі господарської діяльності. Відсутність означених доказів унеможливлюють встановлення об`єктивної сторони такого правопорушення як доведення боржника до банкрутства.

У проміжному ліквідаційному балансі боржника була зазначена значна сума дебіторської заборгованості, однак доказів її стягнення чи реалізації як активу банкрута до справи не подано.

Ствердження ліквідатора, що при створенні даної юридичної особи Дніпровською міською радою сплановано створення збиткового підприємства не є переконливим доказом про те, що саме Дніпровська міська рада своїми діями чи бездіяльністю довела боржника до банкрутства.

Таким чином, суд прийшов до висновку про недоведеність ліквідатором об`єктивної сторони правопорушення доведення до банкрутства комунального підприємства Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Ленінського району м. Дніпропетровська зі сторони Дніпровської міської ради, причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Дніпровської міської ради на банкрутством боржника.

Суд приймає до уваги положення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на зміст поданої заяви, обґрунтування вимог ліквідатора, господарський суд прийшов до висновку про недоведеність вимог останнього про правомірність вимог щодо притягнення до субсидіарної відповідальності Дніпровської міської ради.

Представник кредитора - АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» наполягав на необхідності притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності з огляду на те, що до комунальної власності передано всі об`єкти нерухомого майна, які обліковувались на балансі боржника.

Суд зазначає, що ці об`єкти не могли бути включені до ліквідаційної маси, що підтверджено рішеннями судів, вказаних вище. Тому кошти від їх реалізації не могли бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, а доводи кредитора не можуть бути прийняті до уваги.

До справи не подано доказів того, що боржник не мав достатньої організаційної та управлінської незалежності від муніципальних органів влади, що могло бути причиною банкрутства.

З огляду на вищеозначене, слід відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про притягнення Дніпровської міської ради до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району та стягнення з Дніпровської міської ради на його користь 16 027 034,26 грн. непогашених кредиторських вимог у даній справі про банкрутство.

Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимог ліквідатора, судом не розглядається клопотання Дніпровської міської ради про застосування строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 58-61 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви від 20.10.2023 ліквідатора Зибіна А.О. про притягнення до субсидіарної відповідальності Дніпровської міської ради за зобов`язаннями Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м.Дніпро - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 20 днів після підписання повного тексту і в цей же строк може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.

Повне рішення складено - 12.09.2024.

Суддя Н.М. Камша