АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

17 вересня 2024 року м. ОдесаСправа № 30/175-05-5701
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богацької Н.С., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 (суддя Рога Н.В.)

у справі №30/175-05-5701

за позовом Державного підприємства "Будинок відпочинку Лиман"

до Затоківської селищної ради

третя особа на стороні позивача Фонд державного майна України

про визнання права власності та права господарського відання

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 позов задоволено повністю, визнано право державної власності на майно, яке наведено у резолютивній частині рішення.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказане рішення суду.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження названого рішення.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник посилається на те, що не був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення, а про його наявність дізнався через провадження у справі №495/7583/20, під час розгляду якої інша сторона апелювала проти позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2024 витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №30/175-05-5701 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

Наразі до суду апеляційної інстанції надійшли наявні в архіві суду першої інстанції матеріали по справі №30/175-05-5701.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи та поданими матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції 05.08.2005.

В свою чергу, апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції лише 01.08.2024.

Тобто скаржником був пропущений строк звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 у цій справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вирішуючи питання щодо поважності пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2024, з огляду на підстави наведені апелянтом, зазначає наступне.

Так, за твердженням апелянта про наявність оскаржуваного рішення він дізнався під час розгляду справи №495/7583/20.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та доказів наданих скаржником до апеляційної скарги, у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала справа №495/7583/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Пансіонат Лиман» про витребування майна з чужого володіння.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2023 по справі №495/7583/20 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Пансіонат Лиман» про витребування майна з чужого володіння - задоволено, визнано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на приміщення №5, площею - 9,6 кв.м.; приміщення №6, площею - 11,75 кв.м.; приміщення №7, площею - 9,85 кв.м.; приміщення №8, площею - 11,75 кв.м., всього загальною площею - 42,97 кв.м., які розташовані у спальному корпусі - літ.«О» на базі відпочинку «Лиман», за адресою: АДРЕСА_1 та витребуваноу ТОВ «Пансіонат Лиман», ідентифікаційний код юридичної особи: 32629440 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення №5, площею - 9,6 кв.м.; приміщення №6, площею - 11,75 кв.м.; приміщення №7, площею - 9,85 кв.м.; приміщення №8, площею - 11,75 кв.м., всього загальною площею - 42,97 кв.м., які розташовані у спальному корпусі - літ.«О» бази відпочинку «Лиман».

При цьому, судова колегія зазначає, що в означеному рішенні міститься посилання на відзив наданий ТОВ «Пансіонат Лиман» в якому товариство зазначає, зокрема, про наявність рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701, яке наразі оскаржується ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.11.2023 по справі №495/7583/20 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2023 року - скасовано, прийнято постанову, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пансіонат Лиман» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

У названій постанові, копії якої додано ОСОБА_1 до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701, також міститься посилання на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701, а також на те, що позивачем таке рішення оскаржено не було.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у названій постанові суд апеляційної інстанції послався на конкретний аркуш справи №495/7583/20 (а.с. 16-22 т. 1), в якому міститься рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701.

Наведене свідчить про те, що копія оскаржуваного наразі ОСОБА_1 рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 містилась у матеріалах справи №495/7583/20 в якій останній був позивачем, та відповідно не був позбавлений можливості ознайомитись.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, Дубосар М.С. був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення щонайменше з 01.02.2023, тобто з моменту прийняття рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2023 по справі №495/7583/20 в якому міститься посилання на оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701.

Однак, з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції лише 01.08.2024.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує власну неможливість звернення з апеляційною скаргою одразу після того, як йому стало відомо про наявність оскаржуваного рішення господарського суду.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 ГПК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вже було вказано вище саме апелянт зазначає, що про наявність оскаржуваного рішення йому стало відомо під час розгляду справи №495/7583/20, однак не надає жодних обґрунтованих пояснень, із посиланням на відповідні докази, які б достеменно свідчили про об`єктивну неможливість звернення з апеляційною скаргою одразу після того, як він дізнався про наявність оскаржуваного рішення, зокрема після 01.02.2023, тобто винесення рішення по справі №495/7583/20 в якому міститься посилання на оскаржуване рішення господарського суду.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з незалежних від скаржника обставин унеможливила звернення до суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, а також процесуальних строків її подання.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).

Вищенаведені обставини у сукупності свідчать про те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки апелянт об`єктивно не був позбавлений можливості своєчасно звернутись з апеляційною скаргою.

Також, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Ставки судового збору з апеляційних скарг, що подаються на рішення суду визначено підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", а саме за подання апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відтак розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі становить 127,5 грн (85*150%).

Проте, скаржником до апеляційної скарги доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не надано взагалі.

Згідно з ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме апелянту необхідно вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 та надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 залишити без руху.

ОСОБА_1 усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2005 по справі №30/175-05-5701 надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Повідомити ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Філінюк І.Г.