РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2024Справа № 904/1126/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМК "Дніпромлин", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дніпропетровської обласної (військової) адміністрації та Акціонерного товариства "Українська залізниця", про стягнення 562 419,00 грн,

за участі представників:

позивача: Охрименка М.І.;

відповідача: не з`явився;

Адміністрації: не з`явився;

Залізниці: Серьогіної С.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" (далі - ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМК "Дніпромлин" (далі - ТОВ "ДМК "Дніпромлин") про стягнення 562 419,00 грн вартості безпідставного збереженого та неповернутого майна: пшениці м`якої (3-го класу), 2021 року збирання урожаю, загальною масою 98 670,00 кг, на підставі статті 1213 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У вказаній позовній заяві позивачем також заявлені клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, а також про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Дніпропетровську обласну (військову) адміністрацію (далі - Адміністрація) та Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - Залізниця).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року матеріали цієї справи передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 904/1126/24 передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Павленку Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 квітня 2024 року позовну заяву ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

12 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог вказаної ухвали надійшли документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 квітня 2024 року відкрито провадження в справі № 904/1126/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 травня 2024 року.

10 травня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" надійшло клопотання від 9 травня 2024 року про проведення засідання, призначеного на 16 травня 2024 року, а також усіх наступних засідань по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 травня 2024 року вказану заяву позивача задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 травня 2024 року заяву позивача про залучення до участі у даній справі третіх осіб задоволено, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Адміністрацію та Залізницю, підготовче засідання відкладено на 13 червня 2024 року.

28 травня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника Залізниці надійшла заява від цієї ж дати про проведення засідання, призначеного на 13 червня 2024 року, а також усіх наступних засідань по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку задоволено ухвалою суду від 29 травня 2024 року.

10 червня 2024 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшли пояснення третьої особи щодо позову від вказаної дати з клопотанням про поновлення строку на їх подання. У вказаних поясненнях тертя особа зазначила про обґрунтованість, на її думку, позовних вимог ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна", оскільки саме відповідача було визначено одержувачем вантажу відповідно до розпорядження Адміністрації від 10 березня 2022 року № 36/0/527-22. При цьому, вагони з відповідним вантажем були прийняті відповідачем без жодних заперечень та зауважень, у тому числі без пошкодження пломб на вагонах, тобто, вантаж надійшов у володіння відповідача в кількості, яка вказана вантажовідправником при завантаженні. На думку Залізниці, нею були виконані усі дії на виконання розпорядження Адміністрації у передбаченому чинним законодавством порядку, тоді як відповідач свого обов`язку з повернення позивачу прийнятого на зберігання зерна у повному обсязі не виконав.

У підготовчому засіданні 13 червня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання Залізниці про поновлення строку на подання пояснень третьої особи по суті спору та про продовження з вданої ініціативи суду такого строку до 10 червня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18 липня 2024 року.

У судовому засіданні 18 липня 2024 року судом оголошено перерву до 8 серпня 2024 року.

18 липня 2024 року (після завершення вищевказаного засідання) через систему "Електронний суд" від ТОВ "ДМК "Дніпромлин" надійшли: клопотання від 17 липня 2024 року про залучення до участі в даній справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, відзив на позовну заяву від 17 липня 2024 року, додаткові пояснення по справі від 18 липня 2024 року та клопотання від 18 липня 2024 року про відкладення розгляду справи. У додаткових поясненнях відповідач вказав, що в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки передача спірного майна на зберігання ТОВ "ДМК "Дніпромлин" здійснена на підставі розпорядження Адміністрації від 10 березня 2022 року № 36/0/527-22, яке є чинним і нескасованим на час розгляду даного спору судом. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження реальної ваги зерна, переданого перевізником та прийнятого ТОВ "ДМК "Дніпромлин". Відповідач наголошував на тому, що згідно з нормами чинного законодавства відповідальність зі збереження вантажу покладається саме на перевізника (Залізницю). При цьому, на думку ТОВ "ДМК "Дніпромлин", він є неналежним відповідачем у справі, з огляду на відсутність у нього майна, яке належить позивачу.

5 серпня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "ДМК "Дніпромлин" надійшла заява від 4 серпня 2024 року про проведення засідання, призначеного на 8 серпня 2024 року, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 серпня 2024 року вказану заяву ТОВ "ДМК "Дніпромлин" залишено без розгляду в зв`язку з пропуском відповідачем встановленого законом строку на подання такої заяви.

6 серпня 2024 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшла заява від цієї ж дати про участь її представника - Боголіп Юлії Володимирівни, у судовому засіданні, призначеному на 8 серпня 2024 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 7 серпня 2024 року вказану заяву Залізниці залишено без розгляду в зв`язку з пропуском встановленого законом строку на її подання.

7 серпня 2024 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від вказаної дати про залишення відзиву без розгляду в зв`язку з порушення встановленого судом строку на його подання.

У судовому засіданні 8 серпня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 5 вересня 2024 року.

4 вересня 2024 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшли додаткові пояснення по справі, у яких остання заперечувала проти викладених в поясненнях відповідача аргументів та вказала, що вантаж позивача перевозився у 7-ми вагонах за справними запірно-пломбувальними пристроями (далі - ЗПП) через під`їзну колію ТОВ "Міська залізнична вітка" і при передачі відповідних вагонів будь-яких актів щодо виявлених недоліків складено не було. Відтак, відповідальність Залізниці, як перевізника спірного вантажу, у даному випадку відсутня.

У судовому засіданні 5 вересня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про залишення без розгляду клопотання відповідача про залучення до участі в даній справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ "Міська залізнична вітка"; про неприйняття до розгляду відзиву відповідача в зв`язку з пропуском встановленого судом строку на його подання та розгляд спору за наявними матеріалами справи.

У цьому ж судовому засіданні представники позивача та Залізниці підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач та Адміністрація про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та Залізниці, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2021 року між ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лихачовський елеватор" укладено договір поставки № 44957, за умовами якого останнє зобов`язалося поставити й передати у власність позивача товар - українську м`яку пшеницю 3-го класу врожаю 2021 року, на умовах поставки "EXW - франко-елеватор постачальника".

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їх печатками.

Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 20 000,00 тонн +/-1% за вибором покупця. Ціна товару з ПДВ становить 8 070,00 грн за 1 тонну. Загальна вартість товару з ПДВ на дату укладання договору становить 161 400 060,00 грн (пункти 2.1., 3.1. та 3.2. вищевказаного правочину.

З наявної у матеріалах справи копії складської квитанції на зерно від 1 жовтня 2021 року № 1221 (бланк серії ББ № 730695) вбачається, що на виконання зазначеного договору ТОВ "Лихачовський елеватор" передало у власність позивача зерно пшениці м`якої (3-го класу) 2021 року збирання урожаю фізичною вагою 3 006 390,00 кг.

22 жовтня 2021 року між ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агростайл-КМ" укладено договір поставки № 45251, за умовами якого останнє зобов`язалося поставити й передати у власність позивача товар - українську м`яку пшеницю 3-го класу врожаю 2021 року, на умовах поставки "EXW - франко-елеватор постачальника".

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їх печатками.

Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 320,00 тонн +/-2% за вибором покупця. Ціна товару з ПДВ становить 8 195,00 грн за 1 тонну. Загальна вартість товару з ПДВ на дату укладання договору становить 2 300 352,00 грн (пункти 2.1., 3.1. та 3.2. вищевказаного правочину.

З наявної у матеріалах справи копії складської квитанції на зерно від 25 жовтня 2021 року № 14543 (бланк серії ББ №616902) вбачається, що на виконання цього договору ТОВ "Агростайл-КМ" передало у власність позивача зерно пшениці м`якої (3-го класу) 2021 року збирання урожаю фізичною вагою 321 000,00 кг.

27 жовтня 2021 року між ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд експорт" укладено договір поставки № 45310, за умовами якого останнє зобов`язалося поставити й передати у власність позивача товар - українську м`яку пшеницю 3-го класу врожаю 2021 року, на умовах поставки "EXW - франко-елеватор постачальника".

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їх печатками.

Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 600,00 тонн +/-2% за вибором покупця. Ціна товару з ПДВ становить 7 980,00 грн за 1 тонну. Загальна вартість товару з ПДВ на дату укладання договору становить 4 200 000,00 грн (пункти 2.1., 3.1.та 3.2. вищевказаного правочину.

З наявної в матеріалах справи копії складської квитанції на зерно від 28 жовтня 2021 року № 1167 (бланк серії ББ № 448177) вбачається, що на виконання укладеного між ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" та ТОВ "Агротрейд експорт" договору останнє передало у власність позивача зерно пшениці м`якої (3-го класу) 2021 року збирання урожаю фізичною вагою 600 000,00 кг.

Загальна вага придбаного позивачем зерна за період з вересня 2021 року по жовтень 2021 року за вищевказаними правочинами склала 3 927 390,00 кг.

Крім того, 25 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунайська судноплавно-стівідорна компанія" та ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" укладено договір з надання послуг з накопичування, перевантаження та сушіння вантажів № 250621/4, за умовами якого останнє зобов`язалося надати визначені цим правочином послуги, зокрема, з організації та здійснення: прийому, зважування (визначення брутто, тара, нетто) ЖД-та/або автотранспорту; вивантаження вантажу навалом з вагонів (автотранспорту) на склад виконавця; доведення зерна до базисних кондицій по вологості; накопичення суднової партії в критих складах терміналу; навантаження навалом на морське судно зі складу та/або з вагонів/автотранспорту; штивку навалочних вантажів навантажувальною машиною в просвіті трюму морського судна; лабораторні дослідження з визначення якості вантажу при прийманні й відвантаженні; переоформлення зерна; видання складських квитанцій; роботи по подачі-прибиранню вагонів з/на станцію "Миколаїв-Вантажний" Одеської залізниці на/з територію виконавця.

З метою виконання своїх зобов`язань за вищевказаним правочином та відправки на експорт зерна пшениці м`якої 3-го класу 2021 року збирання урожаю у кількості 488 750,00 кг, 22 червня 2021 року між позивачем та Приватним підприємством "Атланта-Агро" було укладено договір транспортного експедирування № Т0064, за умовами якого останнє зобов`язалося надати транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з перевезенням вантажу залізничним транспортом.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаних договорів ПП "Атланта-Агро", а також ТОВ "Лихачовський елеватор", відвантажили належне ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" зерно пшениці м`якої 3-го класу 2021 року збирання урожаю у загальній кількості 488 750,00 кг, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями залізничних накладних: від 21 лютого 2022 року №№ 53425278, 45617800, від 23 лютого 2022 року №№ 53453767, 43278449.

Зокрема, за залізничною накладною від 21 лютого 2022 року № 53425278 ПП "Атланта-Агро", як вантажовідправником, було відвантажено зерно пшениці за договором поставки від 27 жовтня 2021 року № 45310 у загальній кількості 207 150,00 кг, а саме: 69 400,00 кг - у вагон № 95153433, 69 350,00 кг - у вагон № 95190971, 68 400,00 кг - у вагон № 95103818.

За залізничною накладною від 21 лютого 2022 року № 45617800 ПП "Атланта-Агро", як вантажовідправником, було відвантажено у вагон № 700,00 кг зерна пшениці за договором поставки від 22 жовтня 2021 року № 45251.

За залізничною накладною від 23 лютого 2022 року № 53453767 ПП "Атланта-Агро", як вантажовідправником, було відвантажено у вагон № 900,00 кг зерна пшениці за договором поставки від 27 жовтня 2021 року № 45310.

За залізничною накладною від 23 лютого 2022 року № 43278449 ТОВ "Лихачовський елеватор", як вантажовідправником, було відвантажено зерно пшениці за договором поставки від 30 вересня 2021 року № 44957 у загальній кількості 142 000,00 кг, а саме: 71 000,00 кг - у вагон № 91116152, 71 000,00 кг - у вагон № 91115949.

Вага вантажу за вищевказаними залізничними накладними визначена на 150-ти тонних вагонних вагах; вантажоодержувачем за накладними є: "ТОВ "Дунайська судноплавно-стівідорна компанія" у квоту ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна".

Однак, розпорядженнями Адміністрації від 12 березня 2022 року №41/0/527-22 та від 15 березня 2022 року № 46/0/527-22, з метою забезпечення схоронності майна в умовах воєнного стану в Україні, вагони №№ 91116152, 95153433, 95103818, 95190971, 95154001, 95101820 за залізничними накладними №№ 43278449, 53425278, 53453767, 45617800 (відправники: ПП "Атланта-Агро", ТОВ "Лихачовський елеватор") з вантажем (зерно пшениці м`якої 3-го класу 2021 року збирання урожаю) загальною вагою 488 750,00 кг було примусово переадресовано та направлено на вивантаження до елеватора ТОВ "ДМК "Дніпромлин".

Зокрема, за приписами пунктів 1- 4 розпорядження Адміністрації від 12 березня 2022 року №41/0/527-22: зобов`язано Залізницю вжити заходів з транспортування майна (у тому числі майна позивача), до елеватора ТОВ "ДМК "Дніпромлин" та передати таке майно на зберігання останнього, з укладанням акта приймання-передачі; визначено відповідача відповідальним зберігачем зазначено майна та зобов`язано останнього забезпечити зберігання та схоронність цього майна на безоплатній основі до окремого розпорядження начальника обласної військової адміністрації; зобов`язано Департамент економічного розвитку обласної військової адміністрації забезпечити облік переданого на відповідальне зберігання майна.

За приписами пунктів 1- 4 розпорядження Адміністрації від 15 березня 2022 року № 46/0/527-22 вирішено: здійснити примусове відчуження майна на користь територіальної оборони з наступним повним відшкодуванням його вартості згідно з додатком; зобов`язати Державне підприємство "Дніпропетровський регіональний центр розвитку" взяти на облік визначене примусово відчужене майно відповідно до норм, визначених чинним законодавством; зобов`язати Залізницю передати майно ТОВ "ДМК "Дніпромлин" згідно з додатком з укладенням акта приймання-передачі.

Листом від 18 березня 2022 року № МЮ-13/01-06 Залізниця повідомила ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна", що на виконання вищевказаних розпоряджень належний позивачу вантаж примусово вилучений та переадресований на вивантаження до відповідача.

З наданих Залізницею пояснень вбачається, що на виконання зазначених розпоряджень Адміністрації вагони з вантажем "пшениця", у тому числі вагони №№ 91116152, 95153433, 95103818, 95190971, 95154001, 95101820, були перенаправлені на станцію "Дніпро-Головний" з подачею на під`їзну колію ТОВ "ДМК "Дніпромлин" через під`їзну колію Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська залізнична вітка" на підставі повідомлення відповідача про готовність прийняти на зберігання зерно пшениці. При цьому, відповідні товаросупроводжуючі документи (залізничні накладні) вказаними юридичними особами не складалися, відповідні вагони були прийняті з під`їзних колій ТОВ "Міська залізнична вітка" та відповідача без жодних заперечень і зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи пам`ятками про подавання/збирання вагонів: від 15 березня 2022 року № 210, від 20 березня 2022 року № 222, № 224, підписаними уповноваженими особами відповідача. Вказані обставини не заперечувалися учасниками даної справи в судових засіданнях, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Судом також встановлено, що зазначені вагони були подані Залізницею до ТОВ "ДМК "Дніпромлин" зі справними ЗПП вантажовідправників, про що свідчить відсутність у матеріалах справи відповідних комерційних актів та актів загальної форми.

Крім того, працівниками станції Дніпро-Головний були складені та підписані акти приймання-передачі майна (зерна пшениці) від 17 березня 2022 року № 01 та від 24 березня 202 року № 02, про що було повідомлено ТОВ "ДМК "Дніпромлин" листами Залізниці від 1 квітня 2022 року №№ 92, 93 та листом від 12 квітня 2022 року № НЗ-1-1-3/105. Належні докази направлення вказаних листів засобами поштового зв`язку наявні в матеріалах справи. Однак, вказані акти з боку відповідача залишились непідписаними, вивантаження вагонів відбувалось без виклику представників Залізниці.

У подальшому, розпорядженнями Адміністрації від 17 квітня 2022 року: №№ 139/0/527-22, 138/0/527-22, - скасовано попередні розпорядження Адміністрації про вилучення зерна та зобов`язано ТОВ "ДМК "Дніпромлин" повернути раніше вилучене майно його власникам, а Залізницю - вжити заходів із транспортування вагонів з майном за призначенням.

З наявних у матеріалах справи копій актів приймання-передачі майна: від 14 березня 2023 року № б/н, від 15 березня 2023 року №№ 1- 5, від 16 березня 2023 року №№ 1- 2, від 17 березня 2023 року №№ 1- 5, - вбачається, що відповідач повернув позивачу належне йому майно - зерно пшениці 3-го класу, у кількості лише 390 080,00 кг.

У зв`язку з цим позивач надіслав відповідачу лист від 21 липня 2022 року вих. № б/н з вимогою повернути 98 670,00 кг зерна пшениці 3-го класу 2021 року врожаю.

Листом від 3 серпня 2022 року вих. № 03/08/2022-1 відповідач повідомив, що ним було здійснено зважування поданих Залізницею для розвантаження вагонів на власних сертифікованих вагах, за наслідками чого ТОВ "ДМК "Дніпромлин" самостійно склало приймальні акти на зберігання встановленої форми, у яких зазначено про отримання 390 080,00 кг пшениці із поданих Залізницею вагонів №№ 91116152, 95153433, 95103818, 95190971, 95154001, 95101820. У зв`язку з цим відповідач відмовив у поверненні позивачу зерна пшениці в кількості 98 670,00 кг. Відповідач також повідомив про відсутність у його розпорядженні витребовуваного позивачем майна.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Приписами статті 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відповідно до частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 ЦК України).

Суд відхиляє посилання відповідача про відсутність підстав для застосування положень статей 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки належне позивачу майно - зерно пшениці 3-го класу 2021 року врожаю у кількості 488 750,00 кг було вилучене та передане на відповідальне зберігання відповідачу саме на підставі розпоряджень Адміністрації від 12 березня 2022 року № 41/0/527-22 та від 15 березня 2022 року № 46/0/527-22 (а не розпорядження від 10 березня 2022 року № 36/0/527-22, на яке помилково посилався відповідач у своїх письмових поясненнях), які на час розгляду даного спору судом втратили чинність відповідно до розпоряджень Адміністрації від 17 квітня 2022 року: № 139/0/527-22 та №138/0/527-22.

Тобто, правова підстава для набуття спірного майна відпала й у відповідача виник обов`язок повернути набуте ним майно позивачу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у підписаних сторонами актах приймання-передачі майна позивач і відповідач погодились з фактом втрати чинності вищевказаних розпоряджень.

При цьому, відповідач на виконання розпоряджень Адміністрації від 17 квітня 2022 року № №139/0/527-22, 138/0/527-22 повернув позивачу частину набутого майна в кількості 390 080,00 кг. Таким чином, відповідач конклюдентними діями також визнав, що підстава набуття ним майна позивача відпала.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог статті 1212 ЦК України та про наявність у відповідача обов`язку щодо повернення всього належного позивачу майна, правова підстава щодо набуття якого відпала.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на отримання та розвантаження ним належного позивачу зерна саме в кількості 390 080,00 кг, які в подальшому й були повернуті останньому. На думку ТОВ "ДМК "Дніпромлин", дана обставина підтверджується приймальними актами на зберігання, складеними відповідачем у результаті зважування відповідних вагонів на власних сертифікованих вагах.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" про примусове відчуження або вилучення майна складається акт, у якому серед іншого зазначається опис майна, достатній для його ідентифікації.

Всупереч вказаним приписам законодавства, відповідний акт вилучення майна складено не було, ідентифікація й опис майна відповідальними особами не проводились.

Разом із цим, з наявної у матеріалах справи копії листа ТОВ "ДМК "Дніпромлин" від 11 березня 2022 року № 167, який адресований Залізниці, вбачається, що відповідач підтвердив свою готовність приймати на зберігання зерно пшениці, яке буде надходити залізничним транспортом згідно з розпорядженнями Адміністрації, тобто, відповідач був обізнаний про порядок приймання зерна та його кількість.

Крім того, у самих розпорядженнях Адміністрації від 12 березня 2022 року №41/0/527-22 та від 15 березня 2022 року № 46/0/527-22 було зазначено про передачу ТОВ "ДМК "Дніпромлин" 101 та 120 вагонів із вантажем зерна відповідно, у тому числі 7-ми вагонів з вантажем зерна, що належало на праві власності позивачу, загальною вагою 488 750,00 кг.

З даних, що містяться у відповідних залізничних накладних, вбачається, що саме 488 750,00 кг вантажу було завантажено у вагони №№ 91116152, 95153433, 95103818, 95190971, 95154001, 95101820.

Відповідно до пункту 2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Тобто, оформлення залізничної накладної засвідчує, зокрема, завантажену вагу та встановлення запірно-пломбувальних пристроїв, які засвідчують недоступність вантажу стороннім особам до моменту прийняття вагонів до розвантаження. Також у залізничній накладній вказуються номера пломб (ЗПП), що дає можливість будь-якому вантажоодержувачу звірити інформацію стосовно пломбування вагонів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року № 910/11780/22.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 12 травня 2022 року № 334 (далі - Правила № 334), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, відсутності пломб, ЗПП на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками.

За приписами статті 129 Статуту залізниць України (далі - Статут) та Правил № 334, комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідність найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули в справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника видаються без перевірки їх кількості й стану.

Пунктом 12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (далі - Правила видачі вантажів № 644), встановлено, що відповідно до статті 52 Статуту на станції призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі: прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами (ЗПП) відправника або пломбами (ЗПП) попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму транспортування в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею. Перевірка вантажу не провадиться в разі вивантаження його залізницею за договором згідно зі статтею 30 Статуту. У зазначених випадках тарні й штучні вантажі видаються з перевіркою кількості й стану вантажу тільки в пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть призвести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами й рахунками з розкриттям пошкоджених місць. У разі відсутності пошкодження вантажу комерційний акт про пошкодження тари (упакування) не складається. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули в справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості й стану.

За відсутності ушкодження ЗПП та залізничних вагонів, виходячи з вищевказаних вимог Правил видачі вантажів №644, вантаж вважається виданим одержувачу згідно з даними перевізних документів, тобто, за тією масою, яка зазначена в перевізних документах, оскільки підстави для складання комерційних актів у такому випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі колегії Касаційного господарського суду від 13 березня 2024 року № 910/11780/22.

Судом встановлено, що спірні вагони були подані Залізницею до ТОВ "ДМК "Дніпромлин" у технічно-справному стані в комерційному відношенні, зі справними ЗПП вантажовідправників. При передачі наведених вище вагонів уповноваженими представниками відповідача будь-які акти не складались. Доказів зворотнього відповідачем подано не було. Матеріали справи таких документів не містять.

При цьому, після завантаження залізничних вагонів та встановлення ЗПП, саме відповідач при розвантаженні залізничних вагонів мав вперше доступ до вантажу. Крім того, як вбачається з письмових пояснень самого відповідача, розвантаження поданих Залізницею вагонів ТОВ "ДМК "Дніпромлин" здійснювало самостійно без присутності сторонніх осіб і при розвантаженні вказаних вагонів також не було складено жодних комерційних актів.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні включати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Тобто, у разі приймання вантажу/товару необхідним є фіксування прийнятої ваги по кожному транспортному засобу/вагону з метою її відображення в бухгалтерському обліку підприємства та надання відповідних даних вантажовідправнику.

Разом із цим, у порушення вищевказаних приписів чинного законодавства, відповідач не надав жодних первинних документів, які засвідчують прийняту ним вагу зерна і по кожному вагону.

При цьому, у матеріалах справи відсутнє звернення відповідача до Адміністрації з інформацією стосовно прийнятої ваги для підготовки актів приймання-передачі, передбачених відповідними розпорядженнями Адміністрації. При цьому, у своїх письмових поясненнях Залізниця вказувала на те, що саме відповідач відмовився складати акти приймання-передачі вантажу. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11 вересня 2020 року в справі № 910/16505/19.

У зазначеному аспекті слід зазначити, що за результатом оцінки наданих сторонами доказів цілком вірогідним є факт прийняття відповідачем на зберігання зерна позивача в кількості, задекларованій у залізничних накладних: від 21 лютого 2022 року №№ 53425278, 45617800, від 23 лютого 2022 року №№ 53453767, 43278449, загальною вагою 488 750,00 кг.

При цьому, суд враховує, що саме відповідача призначено одержувачем спірного майна відповідно до розпоряджень Адміністрації, що спростовує доводи останнього про те, що він не був учасником правовідносин з перевезення вантажу залізничним транспортом, як і пов`язані з цим аргументи про неможливість застосування спеціальних норм, що регулюють такі правовідносини.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував належними доказами факт передачі йому майна позивача - пшениці, в кількості 488 750,00 кг.

Оскільки розпорядження Адміністрації, які слугували обов`язковою в силу закону підставою для передачі належного позивачу майна на зберігання відповідачу, втратили чинність і відповідачем було повернуто лише частину зерна позивачу в розмірі 390 080,00 кг, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для збереження у відповідача залишку зерна в кількості (вагою) 98 670,00 кг відпали. Відтак, зазначене майно підлягає поверненню позивачу в силу вимог статті 1212 ЦК України.

Разом із цим, враховуючи відсутність у ТОВ "ДМК "Дніпромлин" спірного зерна на моменту розгляду даного спору, про що останнє зазначало у своїх листах, адресованих позивачу, та в письмових поясненнях по даній справі, що зумовлює неможливість повернення такого майна в натурі, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування його вартості за рахунок відповідача на підставі приписів статті 1213 ЦК України.

Зокрема, у своєму позові позивач просив суд стягнути з відповідача вартість зерна пшениці української 3-го класу на загальну суму 562 419,00 грн, яка визначена заявником на підставі довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК-Інформ Дніпро" від 8 березня 2024 року вих. № 03.

Однак, суд не бере до уваги вказану довідку в якості належного та допустимого доказу по справі, з огляду на таке.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (статті 76 та 77 ГПК України).

Згідно із статтею 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" ринкова вартість майна визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності.

Суб`єктами оціночної діяльності є зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (стаття 5 вказаного Закону).

Разом із цим, позивачем не надано й матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ "АПК-Інформ Дніпро" є суб`єктом оціночної діяльності в розумінні статті 5 вказаного Закону, у зв`язку з чим виготовлена вказаною юридичною особою довідка від 8 березня 2024 року вих. № 03, на яку посилався позивач, не є належним та допустимим доказом вартості спірного майна.

Однак, матеріали справи також не містять і доказів необґрунтованості розрахунку вартості спірного майна позивача, визначеного в його позові. Заперечення щодо зазначеного розрахунку учасниками справи не подавалися.

Враховуючи те, що заявлена до стягнення з відповідача сума не перевищує вартості майна (зерна), визначеної в укладених між позивачем та його контрагентами договорах, а також вартості відвантаженого зерна за відповідними складськими квитанціями, наявними в матеріалах даної справи, суд дійшов висновку про те, що визначення вартості спірного майна позивача в розмірі 562 419,00 грн є обґрунтованим і не суперечить іншим належним та допустимим доказам у справі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повернення відповідачем належного позивачу майна - зерна пшениці української 3-го класу, у кількості 98 670,00 кг, як і відшкодування його вартості у заявленому розмірі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства та стягнення з відповідача суми грошових коштів у розмірі 562 419,00 грн.

Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час її розгляду, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3 028,00 грн.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 4 Закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, за чинним законодавством позивач мав сплатити за подання через систему "Електронний суд" до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 6 749,03 грн (562 419,00 х 1,5% х 0,8).

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом ТОВ "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" сплатило 8 436,28 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 11 березня 2024 року № 2455 на вищевказану суму.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що у випадках, установлених, зокрема, пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи заяви позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 749,03 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми понесених ним судових витрат на інформаційні послуги (виготовлення інформаційної довідки) Інформаційно-аналітичного агентства "АПК-Інформ" у розмірі 4 000,00 грн, суд зазначає таке.

На підтвердження зазначених вище витрат позивачем надані копії: довідки ТОВ "АПК-Інформ Дніпро" від 8 березня 2024 року вих. № 03, рахунку від 6 березня 2024 року № И0021/15 та платіжної інструкції від 7 березня 2024 року № 2392 на суму 4 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 4 частини 3 статті 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд звертає увагу позивача на те, що у своєму позові останній просив стягнути з відповідача вартість довідки, виготовленої Інформаційно-аналітичним агентством "АПК-Інформ", тоді як у матеріалах даної справи наявна лише довідка, виготовлена іншою юридичної особою, - ТОВ "АПК-Інформ Дніпро".

При цьому, під час розгляду даного спору вказана довідка не була прийнята судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки остання не відповідає приписам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Разом із цим, зі змісту такої довідки взагалі не вбачається, що остання виготовлена саме на підтвердження вартості майна позивача, яке є предметом спору в даній справі.

Крім того, суд звертає увагу позивача на приписи статті 1213 ЦК України, відповідно до яких вартість майна, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом саме на момент розгляду справи про повернення майна.

Однак, у порушення вищевказаних приписів чинного законодавства, спірна довідка містить інформацію виключно про середню вартість зерна за період з 4 березня 2024 року по 8 березня 2024 року, тоді як ухвала про відкриття провадження у даній справі була постановлена судом 16 квітня 2024 року.

При цьому, у самій довідці вказано, що зазначені в ній дані мають виключно довідковий та інформаційний характер, у зв`язку з чим суд має обґрунтовані сумніви щодо необхідності її виготовлення для цілей вирішення даного спору по суті.

Крім того, у наданому позивачем рахунку від 6 березня 2024 року № И0021/15 зазначено, що він виставлений на підставі договору від 23 вересня 2021 року № И20210021. Однак, сам договір у матеріалах даної справи відсутній, позивачем текст вказаного правочину надано не було, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити дійсну мету виготовлення такої довідки.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем витрати, сплачені останнім на виготовлення довідки від 8 березня 2024 року вих. № 03, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на підставі статті 123 ГПК України в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМК "Дніпромлин" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 3/5, на 4-му поверху, кімната 407, за планом четвертого поверху кімната № 12; ідентифікаційний код 43846603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 32Б, офіс 1019; ідентифікаційний код 35919521) 562 419 (п`ятост шістдесят дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) грн 00 коп. збитків та 6 749 (шість тисяч сімсот сорок дев`ять) грн 03 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2024 року.

СуддяЄ.В. Павленко