ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2024 р. Справа № 916/5214/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у праві

за позовом: Державного підприємства ,,Національна атомна енергогенеруюча компанія ,,Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88),

про стягнення 169722750,31 грн,

За участю представників сторін:

від позивача - Слівінська Н.І., самопредставництво;

від відповідача - адвокат Рябоконь В.І., довіреність №15/22/11 від 22.11.2023.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.04.2024 по справі 916/5214/23 (суддя Нікітенко С.В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2024, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія на користь Акціонерного товариства ,,Національна атомна енергогенеруюча компанія ,,Енергоатом в особі відокремленого підрозділу ,,Енергоатом-Трейдинг Акціонерного товариства ,,Національна атомна енергогенеруюча компанія ,,Енергоатом суму 3% річних у розмірі 31006481,41 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 138716268,90 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 751520,00 грн.

14 серпня 2024 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія надійшла заява (вх. № 2-1305/24) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки станом на 09.08.2024 обов`язок ТОВ «ООЕК» за наказом Господарського суду Одеської області № 916/5214/23 від 30.07.2024 відсутній у зв`язку з його повним добровільним виконанням боржником.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2024 вказану заяву по справі № 916/5214/23 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 02.09.2024 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню (вх. № 2-1305/24) у справі № 916/5214/23 до провадження. Розгляд заяви призначено в засіданні суду на 10.09.2024 о 09:10 год. Повідомлено учасників справи, що судове засідання призначене на 10.09.2024 о 09:10 год.

Представник відповідача (боржник) у судовому засіданні 10.09.2024 підтримав та просив задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача (стягувач) у судовому засіданні 10.09.2024 не заперечив проти задоволення заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні 10.09.2024 після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Вивчивши та дослідивши заяву та матеріали до неї, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява боржника підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, № 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду однієї зі сторін.

Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду однієї зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.97, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" (Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 №910/9026/13.

Сутність процедури визнання наказу таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом наказу або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Судом встановлено, що станом на 09.08.2024 відповідачем - ТОВ ,,Одеська обласна енергопостачальна компанія було повністю виконано рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2024 по справі № 916/5214/23, а саме було сплачено на користь позивача заборгованість:

- 3% річних у розмірі 31006481,41 грн, згідно платіжної інструкції № від 30.07.2024 сплачено 2582839,90 грн, згідно платіжної інструкції № від 09.08.2024 сплачено 28423641,51 грн;

- інфляційні витрати у розмірі 138716268,90 грн, згідно платіжної інструкції № від 30.07.2024 сплачено 11560722,62 грн, згідно платіжної інструкції № від 30.07.2024 та згідно листа від 30.07.2024 № 587/06-02-3004 про зміну призначення платежу сплачено 200,00 грн, згідно платіжної інструкції № від 09.08.2024 сплачено 127155346,28 грн;

- судовий збір у розмірі 751520,00 грн, згідно платіжної інструкції № від 30.07.2024 сплачено 751520,00 грн.

Таким чином обов`язок відповідача перед позивачем зі сплати заборгованості у розмірі 169722750,31 грн та судових витрат у розмірі 751520,00 грн за наказом Господарського суду Одеської області від 30.07.2024 у справі № 916/5214/23 відсутній у зв`язку з його припиненням внаслідок добровільного виконання.

Враховуючи вищевикладене, заява відповідача про визнання наказу Господарського суду Одеської області від 30.07.2024 у справі № 916/5214/23 таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Наказ Господарського суду Одеської області від 30.07.2024 р. по справі № 916/5214/23 (про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом суми 3% річних у розмірі 31 006 481,41 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 138 716 268,90 грн. та суми судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 751 520,00 грн.) визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Повну ухвалу складено 12.09.2024.

Суддя Нікітенко Сергій Валерійович