ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.2024 Справа №905/1021/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область,

до відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське», с. Райське, Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 100203,25грн, 3% річних у сумі 672,59грн, інфляційних втрат у сумі 1140,00грн, всього 102015,84грн,

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Дніпро, Дніпропетровська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське», с.Райське, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 100203,25грн, 3% річних у сумі 672,59грн, інфляційних втрат у сумі 1140,00грн, всього 102015,84грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу №730 від 01.01.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману електроенергію.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 08.08.2024, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на відсутність у відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №905/1021/24 суд здійснив шляхом спрямування ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованою адресою місцезнаходження згідно з даними ЄДРПОУ. Ухвалу суду відповідач не отримав. Разом з тим направлення ухвали рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача суд розцінює достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача належним, оскілки отримання ухвали адресатом перебуває поза межами контролю суду та залежить від суб`єктивної поведінки відповідача.

З метою повідомлення відповідача про судове провадження суд за власною ініціативою спрямував ухвалу від 08.08.2024 на вказану в комерційній пропозиції електронну адресу відповідача (). Ухвала доставлена до електронної скриньки 09.08.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. За телефонним номером, зазначеним в комерційній пропозиції, передано телефонограму бухгалтеру. Суд також розмістив оголошення про постановлення ухвали від 08.08.2024 на офіційному вебсайті судової влади України.

Отже суд вчинив всі можливі дії з метою повідомлення відповідача про судове провадження у справі. Відповідач також мав можливість ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк, суд згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як пояснено позивачем на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщений публічний договір про постачання електричної енергії споживачу та комерційні пропозиції до нього.

До матеріалів справи позивачем надано цей договір та комерційну пропозицію «Індивідуальна (строкова)» постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», яка є додатком №2 до договору.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №730 від 01.01.2019 шляхом приєднання споживача до умов договору №730 на підставі та умовах підписаної повноважними представниками Комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», яка є додатком №2 до договору №730 від 01.01.2019.

Заперечень проти обставин приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії та фактичного споживання електричної енергії відповідач до матеріалів справи не надав.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 договору №730 від 01.01.2019 договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг, та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно з заявою-приєднання яка є додатком до договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що постачальник за договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Розділ 5 договору визначає ціну, порядок обліку та оплати електричної енергії.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору (п.5.1). Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2). Інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника в Особистому кабінеті споживача не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування (п.5.3). Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором. У випадках застосування до споживача погодинних (диференційованих) цін на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних погодинних (диференційованих) цін (п.5.4).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.5.5). Розрахунки за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.6). Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.7).

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору (пп.1 п.6.2 договору).

За умовами п.7.1. договору постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п.5.1 комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)» оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: 100% вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше, ніж за 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, незалежно від дати отримання рахунку від постачальника.

У п.6.1 комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)» зазначено, що формується постачальником і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку. Прогнозований обсяг споживання визначається постачальником на підставі відомостей про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії наданих адміністратором комерційного обліку (Оператором системи), або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів чи відомостей, наданих споживачем у додатку №4 до договору.

За змістом п. 6.3, п. 6.5 комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)» рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, наступного робочого дня після закінчення розрахункового періоду (при умові отримання постачальником даних про обсяги споживання від споживача чи адміністратора комерційного обліку). У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1. комерційної пропозиції. Акт прийняття-передавання оформлюється постачальником у день формування рахунку за фактично спожиту електричну енергію або за вимогою споживача.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п.13.1 договору).

Згідно з п.9.1 комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)» договір на умовах даної комерційної пропозиції починає діяти з першого дня розрахункового періоду серпня 2021, але не раніше дати підписання цієї комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 12 календарних місяців, діє до 31 липня 2022, та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо постачальник не відмовиться від його пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов п.5.1 цієї комерційної пропозиції.

За наслідком поставки електроенергії відповідачу за договором №730 від 01.01.2019 у період грудень 2023 - травень 2024 у загальній кількості 2912кВт*год на загальну суму 100203,22грн позивачем складено та підписано зі свого боку акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії): за грудень 2023 від 31.12.2023 (обсяг 1950 кВт*год) на суму 13896,76грн з ПДВ, за січень 2024 від 31.01.2024 (обсяг 1991 кВт*год) на суму 14826,82грн з ПДВ, за лютий 2024 від 29.02.2024 (обсяг 2211 кВт*год) на суму 15946,24грн з ПДВ, за березень 2024 від 31.03.2024 (обсяг 2259 кВт*год) на суму 15517,15грн з ПДВ, за квітень 2024 від 30.04.2024 (обсяг 2259кВт*год) на суму 16650,74грн з ПДВ, за травень 2024 від 31.05.2024 (обсяг 2912кВт*год) на суму 23365,51грн з ПДВ. Акти відповідачем не підписані.

Позивач виставив відповідачу рахунки за спожиту електроенергію на загальну суму 100203,22грн, а саме: рахунок №730 за грудень 2023 на суму 13896,76грн; рахунок №730 за січень 2024 на суму 14826,82грн, рахунок №730 за лютий 2024 на суму 15946,24грн, рахунок №730 за березень на суму 15517,15грн, рахунок №730 за квітень 2024 на суму 16650,75грн, рахунок №730 за травень 2024 на суму 23365,51грн.

Як пояснено позивачем акти та рахунки направлялись на електронну адресу відповідача, що відповідачем не заперечено. Відомостей щодо підписання актів з боку відповідача або його обґрунтованої відмови від підписання матеріали справи не містять.

Оплати за поставлену електричну енергію відповідач не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Частиною другою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, cплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626, ст.11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник - це суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Частиною 2 ст.56 Закон України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.п.3.1.9, 3.2.6 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Між позивачем та відповідачем укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі підписаної комерційної пропозиції «Індивідуальна (строкова)».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст.276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Електропостачальник зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії (п.7 ч.2 ст.57 Закон України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 гл.4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюється у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу та електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

У виконання умов договору №730 від 01.01.2019 з постачання відповідачу електроенергії у період грудень 2023-травень 2024 позивачем складено та підписано зі свого боку акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії): за грудень 2023 від 31.12.2023 (обсяг 1950 кВт*год) на суму 13896,76грн з ПДВ, за січень 2024 від 31.01.2024 (обсяг 1991 кВт*год) на суму 14826,82грн з ПДВ, за лютий 2024 від 29.02.2024 (обсяг 2211 кВт*год) на суму 15946,24грн з ПДВ, за березень 2024 від 31.03.2024 (обсяг 2259 кВт*год) на суму 15517,15грн з ПДВ, за квітень 2024 від 30.04.2024 (обсяг 2259кВт*год) на суму 16650,74грн з ПДВ, за травень 2024 від 31.05.2024 (обсяг 2912кВт*год) на суму 23365,51грн з ПДВ.

З наданих позивачем до матеріалів справи роздруківок електронного листування вбачається, що акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки 26.06.2024 були направлені відповідачу на наведену в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до договору №730 від 01.01.2019 електронну адресу .

Відповідачем не надано заперечень щодо отримання актів та рахунків за період грудень 2023 - травень 2024 та не поставлено під сумнів подані позивачем докази направлення.

Також відповідачем не надано спростувань факту споживання електроенергії за спірний період в обсягах, які визначені позивачем, як і не надано доказів оскарження вказаних у рахунках постачальника обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії.

Згідно з ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст.ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доведеність обставин відправлення направлення акту та рахунку відповідачу та отримання їх відповідачем.

Відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання актів за договором зумовлює висновок суду про їх прийняття, отже передання позивачем електроенергії відповідачу за договором №730 від 01.01.20223 надає позивачу законне очікування, що вартість поставленої електроенергії за цим договором буде оплачена, виходячи з погодженої сторонами вартості.

Разом з тим відповідач не здійснив розрахунку за поставлену позивачем у грудні 2023 - травні 2024 електричну енергію у загальній сумі 100203,22грн у визначений розділом 5 комерційної пропозиції (додаток №2 до договору №730 від 01.01.2019) строк - не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, тобто за актами за грудень 2023 від 31.12.2023 до 05.01.2024 включно, за січень 2024 від 31.01.2024 до 07.02.2024 включно, за лютий 2024 від 29.02.2024 до 07.03.2024 включно, за березень 2024 від 31.03.2024 до 05.04.2024 включно, за квітень 2024 від 30.04.2024 до 07.05.2024 включно, за травень 2024 від 31.05.2024 до 07.06.2024 включно, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором №730 від 01.01.2019 у сумі 100203,22грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленої електроенергії є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, з огляду на що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що заборгованість з оплати вартості поставленої електроенергії за договором №730 від 01.01.2019 становить 100203,22грн, тоді як позивачем заявлено до стягнення №730 від 01.01.2019 у сумі 100203,25грн.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у сумі 100203,22грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №730 від 01.01.2019 у сумі 100203,22грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню, в задоволенні решти вимог позов задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 1140,00грн за періоди з січня 2024 по травень 2024, з лютого 2024 по травень 2024, з березня 2024 по травень 2024, з квітня 2024 по травень 2024, травень2024 та 3% річних у сумі 672,59грн за періоди з 11.01.2024 по 24.06.2024, з 10.02.2024 по 24.06.2024, з 10.03.2024 по 24.06.2024, з 10.04.2024 по 24.05.2024, з 14.05.2024 по 24.06.2024, з 11.06.2024 по 24.06.2024 суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, зважаючи на прострочення відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості поставленої електроенергії, суд встановив, що розрахунок позивача не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивачем невірно визначено базу нарахування за зобов`язаннями квітня 2024.

Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що 3% річних складають більшу суму, ніж заявлена позивачем.

З урахуванням ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 3% річних у сумі 672,59грн.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлена його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення бази нарахування інфляційних втрат за зобов`язаннями березня та квітня 2024.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат на базу, визначену в актах прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), а саме: за період січень - травень 2024 на суму заборгованості 13896,76грн (за зобов`язаннями за актом за грудень 2023 від 31.12.2023), за період лютий - травень 2024 на суму заборгованості 14826,82грн (за зобов`язаннями за актом січень 2024 від 31.01.2024), за період березень - травень 2024 на суму заборгованості 15946,24грн (за зобов`язаннями за актом за лютий 2024 від 29.02.2024), за період квітень - травень 2024 на суму заборгованості 15517,15грн (за зобов`язаннями за актом за березень 2024 від 31.03.2024), за період травень 2024 на суму заборгованості 16650,74грн (за зобов`язаннями за актом за квітень 2024 від 30.04.2024), суд встановив, що інфляційні втрати у сумі складають 951,02грн. Таким чином позов підлягає задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 951,02грн; решта вимог щодо стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших судових витрат до розподілу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-237, 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське» (85170, Донецька область, с.Райське, вул. Белінського, б.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4Д, ) заборгованість у сумі 100203,22грн, 3% річних у сумі 672,59грн, інфляційні втрати у сумі 951,02грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2417,91грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення підписано судом без його проголошення.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було підписано лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова