РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2024Справа № 910/8444/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атраком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНСО"

про стягнення 6000000 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Красовська Ю.Г.;

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атраком" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "МАНСО" (далі - відповідач) з вимогою про стягнення коштів (боргу) у сумі 6000000 грн наданих відповідачу - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНСО" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ - МАКС") за договорами поворотної фінансової допомоги № 46/07/19-ФД від 01.07.2019, № 47/07/19-ФД від 04.07.2019, № 48/07/19-ФД від 08.07.2019, № 49/07/19-ФД від 10.07.2019, № 50/07/19-ФД від 15.07.2019, № 51/07/19-ФД від 17.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 28.08.2024.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі було направлено на юридичну адресу відповідача (м. Київ, вул. Прилужна, 14), враховуючи, що останній не зареєстрував свій електронний кабінет у в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

Як вбачається із трекінгу 841) ухвалу не було вручено та повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 28.08.2024 підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 16.09.2024.

У судовому засіданні 16.09.2024 представниця позивача підтримала вимоги позову, а також надала суду для долучення до справи оригінали платіжних інструкцій за спірними договорами на підтвердження перерахування відповідачу поворотної фінансової допомоги на спірну суму.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем як позикодавцем та відповідачем (на момент укладення договорів була назва ТОВ «ВЕСТ - МАКС») як позичальником було укладено шість ідентичних договорів поворотної фінансової допомоги, зокрема: № 46/07/19-ФД від 01.07.2019, № 47/07/19-ФД від 04.07.2019, № 48/07/19-ФД від 08.07.2019, №49/07/19-ФД від 10.07.2019, №50/07/19-ФД від 15.07.2019, №51/07/19-ФД від 17.07.2019 (далі - Договори), на загальну суму 6000000 грн.

Відповідно пункту 1.1 Договорів позикодавець надає поворотну фінансову допомогу позичальнику в розмірі, визначеному цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Грошовими коштами за Договорами є українська валюта - гривня (п. 1.2 Договорів).

Пунктом 3.2 Договорів передбачено, що поворотна фінансова допомога надається в безготівковій формі платіжним дорученням, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Сторони погодили у п. 3.3 Договорів, що поворотна фінансова допомога вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку позикодавця в банківській установі, що його обслуговує.

На виконання пункту 2.1 Договорів позивачем було перераховано на банківський рахунок відповідача грошові кошти загалом у сумі 6000000 грн (по 1000000 грн за кожним Договором), що підтверджується оригіналами платіжних інструкцій: №477037 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн (за Договором №46/07/19-ФД від 01.07.2019); №477038 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн (за Договором №46/07/19-ФД від 04.07.2019); №477039 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн ( за Договором №46/07/19-ФД від 08.07.2019); №477040 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн ( за Договором №46/07/19-ФД від 10.07.2019); №477041 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн ( за Договором №50/07/19-ФД від 15.07.2019); №477042 від 18.07.2019 на суму 1000000 грн (за Договором №51/07/19-ФД від 17.07.2019).

Згідно з п. 4.1 Договорів поворотна фінансова допомога надається строком на 1096 календарних днів з дати перерахування позикодавцем грошових коштів на рахунок позичальника. Термін повернення всіх отриманих позичальником грошових коштів - до 31 липня 2022 року включно.

За умовами п. 5.1 Договорів при настанні дати, зазначеної в п. 4.1 Договору, позичальник зобов`язується потягом 2 (двох) банківських днів повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в розмірі фактично отриманої суми.

Відповідно до п. 5.3 Договорів поворотна фінансова допомога вважається повернутою позикодавцеві позичальником з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в банківській установі, що його обслуговує.

Враховуючи умови п. 5.1 Договорів позичальник зобов`язаний був повернути грошові кошти протягом двох днів після настання терміну повернення, тобто 02 серпня 2022 року - останній строк перерахування фінансової допомоги.

Позивач зазначає, що 22.04.2021 відповідачу направлявся Акт № 321 звірки взаєморозрахунків, проте він залишився без реагування.

Отже, відповідно до п. 5.1 Договору строк повернення грошових коштів за всіма укладеними Договорами настав, однак відповідач грошові кошти за Договорами не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Частиною 2 статті 1049 ЦК України передбачено, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив перерахування відповідачу грошових коштів за Договорами на загальну суму 6000000 грн.

Натомість, у встановлений Договорами строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув.

Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Положеннями статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У той же час, матеріали справи не містять доказів визнання недійсними в судовому порядку Договорів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 6000000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНСО" (03179, м. Київ, вул. Прилужна, 14; ідентифікаційний код 42521032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атраком" (01001, м. Київ, вул. Мечникова, 3, офіс 307; ідентифікаційний код 32250 (шість мільйонів) грн боргу, а також 90000 (дев`яносто тисяч) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Дата підписання повного тексту 17.09.2024.

Суддя Р.Б. Сташків