ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"17" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3663/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання О.В. Ващенко

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв до фізичної особи-підприємця Маковейчука Сергія Васильовича про стягнення збитків у вигляді неотриманого податкового кредиту у розмірі 94564,53 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Маковейчука Сергія Васильовича про стягнення збитків у розмірі 94564,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем у відповідності до умов договору перевезення вантажів № 27/02-21 від 01.02.2021, у період з 10.02.2022 по 22.02.2022 було складено податкові накладні та відправлено на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних, проте, як вбачається з квитанцій № 2, реєстрація податкових накладних № 13, 14, 16, 17, 18, 20, 21, 22 зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, з огляду на що позивач позбавлений можливості відобразити податковий кредит на суму 94564,53 грн. Таким чином позивач стверджує, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо своєчасної реєстрації податкових накладних у ЄРПН, ТОВ Юг-Резерв понесло збитки у вигляді неотриманого податкового кредиту на суму 94564,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.08.2024 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3663/24 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.09.2024 р. об 11:00 год.

10.09.2024 р. від представника відповідача Вербицького О.Д. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 32949/24), в якому відповідач просить провадження у справі № 916/3663/24 закрити через відсутність предмету спору. Вказаний відзив обґрунтований тим, що ФОП Маковейчуком С.В. фактично отримано 26.08.2024 претензію ТОВ Юг-Резерв від 01.08.2024 № 8 щодо компенсації збитків внаслідок відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відповідно до якої позивач просив відповідача оплатити вартість завданих збитків на суму 94564,53 грн., при цьому зазначив про порушення п. 4.9 договору щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, а саме: у період з 10.02.2022 по 22.02.2022 ФОП Маковейчук С.В. було складено податкові накладні №№ 13, 14, 16, 17, 18, 20, 21, 22, щодо яких надійшли відповідні квитанції про зупинення їх реєстрації у ЄРПН, що призвело до неотримання у якості податкового кредиту ТОВ Юг-Резерв загальної суми 94564,53 грн. За ствердженнями відповідача, після отримання претензії 26.08.2024 ним було вжито заходів щодо повторної реєстрації податкових накладних накладні №№ 13, 14, 16, 17, 18, 20, 21, 22, проте 08.09.2024 від уповноваженого державного фіскального органу отримано квитанцію № 2, відповідно до якої зазначені накладні не прийнято через порушення терміну їх прийняття. З огляду на викладене відповідач вказує, що, усвідомивши, що дійсно відповідно до умов договору від 01.02.2021 № 27/02-21 через фактично неможливість зареєструвати податкові накладні №№ 13, 14, 16, 17, 18, 20, 21, 22 ФОП Маковейчук С.В. має відшкодувати відповідні суми сплаченого ПДВ на користь ТОВ Юг-Резерв, останнім у встановлений законодавством термін прийнято рішення щодо добровільної оплати на рахунок позивача суми 94564,53 грн., яка здійснена 09.09.2024 за відповідними платіжними інструкціями. На підставі викладеного відповідач зауважує, що претензію ТОВ Юг-Резерв від 01.08.2024 № 8, яка фактично отримана ФОП Маковейчук С.В. 26.08.2024, задоволено у повному обсязі 09.09.2024 року. Між тим відповідач додає, що про наявність позовної заяви про стягнення заборгованості йому стало відомо 26.08.2024 року, а також у цей день у застосунку Дія останній отримав повідомлення про відкриття провадження від 26.08.2024 по справі № 916/3663/24. Враховуючи викладене вище відповідач вважає, що відповідно до вимог ст. 222 ГК України ФОП Маковейчуком С.В. 09.09.2024 задоволені обґрунтовані вимоги ТОВ Юг-Резерв, через що відсутній предмет спору, викладений у позовній заяві останнього.

16.09.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв Соколова Д.С. до господарського суду через систему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява про закриття провадження у справі (вх. № 33564/24), відповідно до якої позивач зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, а саме з додатків до відзиву на позовну заяву, ФОП Маковейчук С.В. 09.09.2024 р. сплатив у повному обсязі на користь ТОВ Юг-Резерв заборгованість, яка є предметом спору по даній справі. За ствердженнями позивача, у зв`язку з тим, що заборгованість сплачена у повному обсязі, наразі відсутній предмет спору по даній справі, що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. З огляду на викладене позивач просить суд розглянути дане клопотання у судовому засіданні, призначеному на 17.09.2024 р. об 11:00 год., без участі представника позивача; закрити провадження по справі № 916/3663/24; повернути з Державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв суму судового збору у розмірі 3028,00 грн., сплаченого згідно з платіжною інструкцією № 168 від 20.08.2024 р.

В судове засідання, призначене на 17.09.2024 р., представники позивача та відповідача не з`явилися.

Разом з тим, як з`ясовано судом, фізичною особою-підприємцем Маковейчуком Сергієм Васильовичем сплачена на користь позивача заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 94564,53 грн., про що свідчать копії платіжних інструкцій (а.с. 150-157), а саме:

- № 857 від 09.09.2024 року на суму 16318,87 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 13 від 10.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 858 від 09.09.2024 року на суму 18789,45 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 14 від 14.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 859 від 09.09.2024 року на суму 9483,53 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 16 від 15.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 860 від 09.09.2024 року на суму 9442,39 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 17 від 16.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 861 від 09.09.2024 року на суму 6383,04 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 18 від 17.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 862 від 09.09.2024 року на суму 11692,00 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 20 від 19.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 863 від 09.09.2024 року на суму 9611,39 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 21 від 21.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року;

- № 864 від 09.09.2024 року на суму 12843,83 грн. з призначенням платежу Повернення суми ПДВ згідно податкової накладної № 22 від 21.02.2022, транспортні послуги, договір № 27/02-21 від 01.02.2021 року.

Відтак, враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем боргу у розмірі 94564,53 грн., вимоги позивача були фактично задоволені, тому суд доходить до висновку про відсутність предмета спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги відсутність спору між сторонами по справі, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі за заявленим Товариством з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв позовом.

Між тим у поданій заяві про закриття провадження у справі позивачем заявлено клопотання про повернення з державного бюджету сплаченої суми судового збору у розмірі 3028,00 грн. згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір (із змін. і доповн.) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Розглянувши вказану заяву позивача про повернення судового збору, суд зазначає наступне.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається ГПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність господарських процесуальних прав і обов`язків суб`єктів процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Як відомо, законодавче закріплення судових витрат у вигляді судового збору має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland), було зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх цивільних прав та обов`язків, пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом (Голдер проти Сполученого Королівства і Z та інші проти Сполученого Королівства, рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatis mutandis, Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року) [5].

Так, саме з метою забезпечення процесуальної економії законодавцем в ч. 1 ст. 130 ГПК України закріплено правила щодо можливості повернення заявникові частини судового збору у разі відмови позивача від позову, укладення мирової угоди, визнання відповідачем позову. Вказані положення ГПК кореспондують з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону Про судовий збір.

Разом з цим, у випадку закриття провадження у справі внаслідок задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову, тобто коли предмет спору відсутній, обов`язок відшкодування судових витрат, зокрема, витрат по сплаті судового збору, покладено законодавцем в ч. 3 ст. 130 ГПК України на відповідача.

Слід зазначити, що Закон України Про судовий збір визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Натомість Господарський процесуальний кодекс України встановлює порядок здійснення судочинства в господарських судах, порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Зокрема, за положеннями ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також за положеннями ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Питання про розподіл судових витрат у вказаному випадку, передбаченому ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, суд може вирішити протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі (ч. 6 ст. 130 ГПК України).

Відтак, у ст. 130 Господарського процесуального кодексу України закріплено порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження з підстав укладення мирової угоди, відмови позивача від позову, задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову, що кореспондують з підставами закриття провадження у справі, передбачені в пунктах 2, 4 і 7 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору, позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом, сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом).

Отже, виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що порядок розподілу судового збору та його повернення заявникові у разі закриття провадження у справі з інших підстав, що не охоплені наведеними положеннями ст. 130 ГПК України і передбачені в п. 1, 3, 5, 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; судом встановлено обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва), регулюється саме положеннями ст. 7 Закону України Про судовий збір. Адже, суть у поверненні судового збору у вказаних випадках закриття провадження у справі полягає у тому, що внаслідок виникнення обставин, які унеможливлюють розгляд справи по суті заявлених вимог, позивач (заявник) не може отримати відповідного результату від звернення до суду. Натомість закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору обумовлено саме задоволенням відповідачем вимог позивача, тобто отриманням того, на що позивач розраховував при зверненні до суду із заявленим позовом.

При цьому суд зауважує, що права позивача на відшкодування сплаченого судового збору за подачу позову за рахунок відповідача, а не за рахунок держави, у даному випадку (закриття провадження за відсутністю предмета спору) жодним чином не порушені, поза як здійснення судом розгляду справ за рахунок держави у такому випадку нівелюватиме компенсаційну функцію інституту судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв у поверненні сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. за подачу позову до фізичної особи-підприємця Маковейчука Сергія Васильовича про стягнення збитків у вигляді неотриманого податкового кредиту у розмірі 94564,53 грн.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.

При цьому відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, та відповідач сплатив суму боргу після звернення позивача до суду із заявленим позовом, у зв`язку з чим предмет спору припинив існування внаслідок задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову, та провадження у справі було закрито з цих підстав, суд вважає, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 129, 130, 232-235, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 916/3663/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв до фізичної особи-підприємця Маковейчука Сергія Васильовича про стягнення збитків у вигляді неотриманого податкового кредиту у розмірі 94564,53 грн. закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв у задоволенні клопотання про повернення з Державного бюджету України суми сплаченого судового збору за подачу позову в розмірі 3028,00 грн. (вх. № 33564/24 від 16.09.2024 р.).

3. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця Маковейчука Сергія Васильовича (66521, Одеська область, Любашівський район, с. Солтанівка; ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-Резерв (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 11, корп. 1, офіс 3; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3028/три тисячі двадцять вісім/грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в частині закриття провадження шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров