ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2024 р. Справа №910/19642/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Барсук М.А.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: Божко А.В.

від відповідача: Лич С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 (повний текст складено 26.06.2024)

у справі №910/19642/21 (суддя Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С"

до Київської митниці Державної митної служби України

про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 608 952,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (далі - ТОВ "Текссол-С") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі - Митниця) про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 608 952,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Текссол-С" посилається на те, що незаконними діями відповідача позивачу завдано матеріальну шкоду, у зв`язку з чим останнім заявлено вимогу про стягнення з Державного бюджету України шкоди у розмірі 608 952,56 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, у зв`язку з чим його поведінка у спірних правовідносинах не може бути кваліфікована як правопорушення, а відтак вимога позивача про відшкодування збитків є безпідставною та необґрунтованою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Текссол-С" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Так, скаржник не погоджується з позицією суду першої інстанції, викладеною в оскаржуваному рішенні, про те, що апелянт не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та сплатою апелянтом відсотків за овердрафтовими кредитами, та що в матеріалах справи №910/19642/21 відсутні належні та допустимі докази того, що відсотки, які заявлені в даній справі в якості збитків, були сплачені за користування коштами, які сплачувалися саме як фінансові гарантії, адже матеріали Господарської справи №910/19642/21 містять відповідні докази та пояснення апелянта, що неправильно встановлено та досліджено місцевим господарським судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Текссол-С" у справі №910/19642/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Текссол-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.08.2024. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19642/21. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 31.07.2024.

29.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/19642/21.

У судовому засіданні 05.08.2024 оголошено перерву до 09.09.2024.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2024, у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. з 19.08.2024 до 13.09.2024 та Шапрана В.В. з 26.08.2024 до 13.09.2024 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2024 справу №910/19642/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Барсук М.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Текссол-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Барсук М.А., Андрієнко В.В.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

25.07.2024, через систему Електронний суд", відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити апелянту у задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі.

Так, у своєму відзиві відповідач, зокрема зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, у зв`язку з чим його поведінка у спірних правовідносинах не може бути кваліфікована як правопорушення, а відтак вимога позивача про відшкодування збитків є безпідставною та необґрунтованою.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

04.09.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подані додаткові письмові пояснення по суті спору.

Колегія суддів, розглянувши додаткові письмові пояснення, дійшла висновку про залишення їх без розгляду, з огляду на таке.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як зазначалось вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 у справі №910/19642/21 відкрито апеляційне провадження та, зокрема, встановлено строк для подання відзиву, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.07.2024. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, відповідно до частини 2 статті 207 ГПК України.

Таким чином, додаткові письмові пояснення подані позивачем з пропуском строку на їх подачу, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 у справі №910/19642/21.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 09.09.2024 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як стверджує позивач, через незаконні рішення відповідача про коригування митної вартості товарів ТОВ "Текссол-С" було змушено сплачувати фінансові гарантії для забезпечення сплати митних платежів товарів, що призвело до переплати позивачем відсотків за овердрафтовим кредитом у розмірі 608 952,56 грн, у зв`язку з чим позивач стверджує про завдання йому збитків у вигляді переплати відсотків у вказаному розмірі.

Спір у справі виник у зв`язку з спричиненням позивачу шкоди у розмірі 608 952,56 грн, завданої протиправними рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У розумінні положень статті 1173 ЦК України (яка визначена підставою позову) відшкодування шкоди відбувається незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Неправомірні дії можуть виявлятися у прийнятті органом державної влади неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Так, Київською митницею прийнято рішення про корегування митної вартості товарів №№UA125110/2019/110683/2, UA125000/2019/000220/2, UA125000/2019/000210/2, UA125000/2019/000218/2, UA125000/2019/000253/1, UA125000/2019/000255/2, UA125110/2019/110019/2, UA125110/2019/110032/2, UA125110/2019/110024/1, UA125110/2019/110025/2, UA125110/2019/110023/1, UA125110/2019/110022/1, UA125110/2019/110027/2, UA125110/2019/110015/2, UA125110/2019/110037/2, UA125110/2019/110036/2, UA125110/2019/110035/2, UA125000/2019/000382/2, UA125000/2019/000383/2, UA125110/2019/110048/2, UA125110/2019/110050/2, UA125000/2019/000440/2, UA125110/2019/110055/2, UA125110/2019/110054/2, UA125110/2019/110062/2, UA125000/2019/000546/2, UA125000/2019/000566/2, UA125110/2019/110074/2, UA125110/2019/110075/2, UA125110/2019/110078/2, UA125110/2019/110080/2, UA125110/2019/110081/2, UA125110/2019/110082/2, UA125110/2019/110089/2, UA125000/2019/000654/2, UA125110/2019/110096/1, UA125110/2019/110097/2, UA125110/2019/110098/2, UA125110/2019/110103/2, UA125110/2019/110104/2, UA100030/2019/000126/2, UA100300/2019/000001/2, UA100120/2019/000127/2, UA100300/2019/000011/2, UA100300/2019/000015/2, UA100300/2019/000016/2, UA100300/2020/000030/2, UA100300/2020/000034/2, UA100300/2020/000044/2, UA100300/2020/000053/2, UA100300/2020/000054/2, UA100300/2020/000059/2, UA100300/2020/000075/2, UA100300/2020/000077/2, UA100300/2020/000079/2, UA100300/2020/000089/2 та UA100300/2020/000094/2, у зв`язку з чим ТОВ "Текссол-С" повторно подав митні декларації та сплатив фінансові гарантії.

Водночас, рішеннями в адміністративних справах №320/1446/19, №320/4676/19, №320/4491/19, №320/4675/19, №320/4979/19, №320/5066/19, №320/5391/19, №320/5790/19, №320/5703/19, №320/5706/19, №320/5704/19, №320/5705/19, №320/5788/19, №320/5378/19, №320/6092/19, №320/6094/19, №320/6093/19, №320/3338/19, №320/3222/19, №320/6913/19, №320/125/20, №320/328/20, №320/574/20, №320/491/20, №320/817/20, №320/1639/20, №320/1640/20, №320/2862/20, №320/2848/20, №320/2889/20, №320/2865/20, №320/3342/20, №320/3339/20, №320/3337/20, №320/3382/20, №320/3375/20, №320/3381/20, №320/3377/20, №320/3380/20, №320/3376/20, №320/3379/20, №320/2862/20, №320/3927/20, №320/4934/20, №320/4931/20, №320/4935/20, №320/5104/20, №320/5313/20, №320/5103/20, №320/6521/20, №320/7102/20, №320/7711/20, №320/8123/20, №320/8122/20, №320/9170/20, №320/11615/20, №320/11622/20, №320/11623/20, №320/244/21, №320/6522/20, які набрали законної сили, встановлено протиправність вказаних рішень відповідача про коригування митної вартості товарів та, відповідно, скасовано їх.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

За змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже, обставини встановлені у вказаних адміністративних справах мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню, а відтак позивачем доведені факти неправомірних дій Київської митниці, які полягають у прийнятті рішень про корегування митної вартості товарів.

Як стверджує позивач, через такі незаконні рішення відповідача він змушений був сплачувати фінансові гарантії, що призвело до переплати відсотків за овердрафтовим кредитом у розмірі 608 952,56 грн, оскільки якби позивач не залучав овердрафтове фінансування обслуговуючого банку, то існував ризик невиконання своїх поточних зобов`язань перед контрагентами, працівниками та бюджетом, а відтак відповідач завдав позивачу збитки у розмірі 608 952,56 грн.

Відповідно до частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з частиною 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вірно відзначив місцевий господарський суд, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності, визначених приписами статті 1173 ЦК України, елементів цивільного правопорушення для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та сплатою позивачем відсотків за овердрафтовими кредитами.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відсотки, які заявлені у даній справі в якості збитків, були сплачені за користування коштами, які сплачувались саме як фінансові гарантії.

Крім того, позивачем стверджується, що якби не залучалось овердрафтове фінансування, то існував ризик невиконання зобов`язань перед контрагентами, працівниками та бюджетом, адже фінансування таких витрат можливо було здійснити за рахунок коштів спрямованих позивачем на сплату фінансових гарантій за незаконними рішеннями про коригування, тобто саме овердрафтове фінансування, за яке було сплачено відсотки у розмірі 608 952,56 грн, було направлено на виконання зобов`язань не пов`язаних із сплатою фінансових гарантій.

В даному випадку, у суду відсутні підстави вважати, що на суми гарантій за вказаними рішеннями про корегування митної вартості товарів були сплачені саме овердрафтовими коштами.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, у зв`язку з чим його поведінка у спірних правовідносинах не може бути кваліфікована як правопорушення, а відтак вимога позивача про відшкодування збитків є безпідставною та необґрунтованою.

З огляду на наведене, позовні вимоги ТОВ "Текссол-С" про стягнення збитків у розмірі 608 952,56 грн задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Текссол-С" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Текссол-С".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19642/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С".

4. Матеріали справи №910/19642/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 16.09.2024.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

М.А. Барсук