ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"11" вересня 2024 р. Справа№ 910/5925/15-г

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Лантух Є.С.;

від відповідача: Дорошенко О.Б.,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року

у справі №910/5925/15-г (суддя Босий В.П)

за позовом Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області

до Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат»

про спонукання до виконання умов договору,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Київмедпрепарат» передати Національному банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області оригінали правовстановлюючих документів на предмети іпотеки за:

- іпотечним договором від 24.04.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. за реєстровим №310, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553967, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 21.04.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220п;

- іпотечним договором від 22.05.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. за реєстровим №365, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553966, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим № 220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553965, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 р. №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553972, виданого 02.04.2008 р. Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553969, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року, №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.;

- іпотечним договором від 02.04.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О. Л. за реєстровим №248, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553974, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року, № 433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 04.03.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220- П.; свідоцтва про право власності серія САВ №553959, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 04.03.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220-П.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г - без змін.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехвуглевець», яке не є учасником справи, звернулося 09.05.2024 року через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року у справі № 910/5925/15-г та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Національного банку України відмовити у повному обсязі. Скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказав, що Публічне акціонерне товариство «Київмедпрепарат» не може виконати свій обов`язок відповідно до положень ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 78 Закону України «Про акціонерні товариства» в зв`язку з наявністю рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/5925/15-г.

Скаржник, як акціонер не надавав дозволу Публічному акціонерному товариству «Київмедпрепарат» на передачу документів Національному банку України, тобто не надавав Публічному акціонерному товариству «Київмедпрепарат» права на обмеження своїх прав як акціонера на доступ до документів у приміщенні товариства.

Єдиною перешкодою в реалізації скаржником своїх корпоративних прав є рішення Господарського суду міста Києва та постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №910/5925/15-г про зобов`язання передати документи Національному банку України.

При цьому, скаржник звертає увагу, що єдиним дієвим способом захистом акціонером своїх прав є визнання незаконним рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/5929/15-г.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/5925/15-г передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

09.08.2024 року через підсистему «Електронний суд» від Національного банку України до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу та заява про закриття апеляційного провадження. Позивач просив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець», закрити, у разі розгляду скарги по суті заперечив проти її задоволення та просив залишити без змін оскаржуване рішення суду від 06.05.2015 року.

За змістом викладених у запереченні доводів позивач вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року не могло стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехвуглевець», оскільки мотивувальна та резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить висновків суду про права и, інтереси та (або) скаржника. Поряд з цим, обставин про порушення та/або інтересів скаржника щодо предмета спору, а також обставин виконання за відповідача зобов`язань, скаржник у своїй апеляційній скарзі не зазначає. Також позивач зауважує, що в апеляційній скарзі не зазначено обставин непереборної сили, які зумовили подання скарги зі спливом понад 8 років після ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі та просить відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Крім того позивач вважає, що акціонери Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» регулярно зловживають процесуальними правами на подання апеляційних скарг на оскаржуване рішення, що в свою чергу зумовлює перешкоджанню у його виконанні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглець» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г.

11.09.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від скаржника до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що представник скаржника не може прибути в судове засідання у зв`язку з участю в слуханні іншої справи.

Приймаючи до уваги, що вищевказане клопотання не підтверджено жодними належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України доказами, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Тобто, розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, строк розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. 273 Господарського процесуального кодексу України майже закінчився, а задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Представник позивача в судовому засіданні 11.09.2024 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Представники відповідача та скаржника в судове засідання 11.09.2024 року Північного апеляційного господарського суду не прибули. Про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (наявні в матеріалах справи).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 129 Конституції України визначає одними з основних засад судочинства законність та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом. Звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Відповідно до приписів ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

Діючим законодавством України передбачено виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто у рішенні суду повинен безпосередньо розглядатися і вирішуватися спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або має бути наведено судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Рішення або постанова господарських судів є такими, що прийняті про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у них розглянуто і вирішено питання про право у правовідносинах, учасником яких є така особа, або якщо в їх описовій або мотивувальній частині містяться висновки чи судження про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині господарський суд прямо вказав про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Так, предметом позову у даній справі є вимоги про зобов`язання Публічного акціонерного товариство передати Національному банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області (замінено Національний банк України) оригінали правовстановлюючих документів на предмети іпотеки:

- за іпотечним договором від 24.04.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. за реєстровим №310, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553967 , виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 21.04.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220п;

- іпотечним договором від 22.05.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. за реєстровим №365, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553966 , виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим № 220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553965, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008 №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553972, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.; свідоцтва про право власності серія САВ №553969, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008, №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 06.05.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-111 за реєстровим №220п.;

- іпотечним договором від 02.04.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О. Л. за реєстровим №248, а саме: свідоцтва про право власності серія САВ №553974, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 02.04.2008 року, №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 04.03.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220-П.; свідоцтва про право власності серія САВ №553959, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.2008 року №433-В, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 04.03.2009 року, записаний у реєстрову книгу №д.26п-110 за реєстровим №220-П.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г - без змін.

Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець», зазначено, що вони є акціонерами Акціонерного товариства «Київмедпрепарат». Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання, що стосується прав акціонерів, а саме право на ознайомлення з документами за місцезнаходженням відповідача.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, інтересів та (або) обов`язків, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує скаржник, було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів.

Разом з тим, рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

При цьому, колегія суддів відзначає, що зміст оскаржуваного рішення (його мотивувальна та резолютивна частина) не містить будь яких висновків, суджень або посилань суду на права, інтереси та обов`язки Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець», як учасника Акціонерного товариства «Київмедпрепарат», а в резолютивній частині рішення суду не йдеться про порушення безпосередньо прав, інтересів та обов`язків такої особи.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав, вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 5023/4734/12.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 15.05.2020 року у справі № 904/897/19, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи із зазначеного вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної (касаційної) скарги.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Наведене також відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 року у справі № 908/1141/15-г, від 17.10.2022 року у справі № 904/6084/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 року у справі № 916/4093/21.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що зв`язок між оскаржуваним судовим рішенням та правами, інтересами та/або обов`язками Товариства має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним, а тому доводи скаржника про те, що суди, зобов`язуючи відповідача передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів на предмети іпотеки (свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідача), вирішили питання про право скаржника, як акціонера АТ "Київмедпрепарат", на ознайомлення з такими документами за місцезнаходженням відповідача, передбачене ст. 78 Закону України "Про акціонерні товариства" є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять, а скаржником в свою чергу не надано суду жодних належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження порушення їх прав внаслідок прийняття оскаржуваного рішення суду.

При цьому, колегією суддів враховано, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 року у даній справі закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Таймкол» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СКН «Сучасна комерційна нерухомість» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року і така ухвала суду була предметом розгляду у суді касаційної інстанції за наслідком чого постановою Верхового Суду від 12.07.2024 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКН «Сучасна комерційна нерухомість» залишено без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 року у справі №910/5925/15-г без змін.

Щодо твердження позивача, викладене у відзиві на апеляційну скаргу, що спостерігається регулярні зловживання акціонерами АТ "Київмедпрепарат" своїми процесуальними правами на подання апеляційних скарг на оскаржуване рішення, що зумовлює перешкоджання у його виконанні, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, а також наведено перелік обставин, які можуть свідчити про наявність зловживання процесуальними правами.

Так, зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 922/4278/21, від 27.07.2023 року у справі № 910/12713/22.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, колегія суддів відзначає, що право подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки прямо передбачено положеннями ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, звертаючись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець» скористалось своїми процесуальними правами передбаченими чинним процесуальним законодавством. Водночас представник позивача не доводить суду апеляційної інстанції обставин, які можуть свідчити про наявність обставин зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець» процесуальними правами, передбачених ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвуглевець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року у справі №910/5925/15-г закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун