ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Харків Справа № 913/260/24

Провадження №1/913/260/24

За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача - Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА", с. Містки Сватівського району Луганської області

співвідповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , с. Містки Сватівського району Луганської області

про стягнення 753175 грн. 45 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Крейтор В.С.

За участю в режимі відеоконференції представника позивача - адвоката Шевченка А.О. (довіреність № 13623-К-Н-О від 28.08.2024);

представника співвідповідача адвоката Наконечного В.Л. (ордер № 1458075 від 23.06.2024);

Суть спору: про солідарне стягнення 666666 грн. 67 коп. заборгованості за кредитом та 86508 грн.78 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом за заявкою від 21.09.2021 про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок".

Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, - з 05 годин 30 хвилин 12.08.2024 на 90 діб до 09.11.2024.

Згідно відповіді від 15.05.2024 № 592695 на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, який зроблений судом, за відповідними параметрами підтверджена особа ОСОБА_1 з адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

У відповідності до наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затверджений Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією.

У вказаному переліку значиться Сватівська міська територіальна громада (UA0061602) Луганської області (24.02.2022), на території якої зареєстровані відповідачі.

Так, у відповідності до ст. 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (у редакції Закону від 21.04.2022 № 2217-IХ) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

За інформацією Акціонерного товариства "Укрпошта", розміщеною на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua) відділення у с. Містки Сватівського району Луганської області тимчасово не функціонує, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту є неможливим.

Мінсоцполітики у листі № 11656/0/2-24/3 від 08.05.2024 повідомило господарський суд, що ОСОБА_1 (громадянка України, жінка): РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце народження: с. Калмиківка, Старобільський район, Луганська область, дата: ІНФОРМАЦІЯ_3; особа була зареєстрована та фактично проживала: АДРЕСА_1 ; адреса для листування та фактичного проживання: АДРЕСА_2 з 25.04.2023.

У відповідності до ст. 27 ГПК України, яка регулює пред`явлення позову за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому порядку місце її проживання або перебування. Таким чином, при визначенні підсудності цієї справи суд виходить з даних Єдиного державного демографічного реєстру, про які суд вказав вище.

Оскільки АТ "Укрпошта" не здійснює пересилання поштових відправлень до с. Містки Сватівського району Луганської області, тому суд з метою належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження та розгляд справи надіслав на адресу, яка зазначена в листі Мінсоцполітики № 11656/0/2-24/3 від 08.05.2024, ухвалу суду від 07.05.2024 № 913/260/24 про відкриття провадження у справі.

Також ухвала суду від 07.05.2024 про відкриття провадження у справі була надіслана на електронні адреси відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримана 07.05.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (арк. справи 86, 87).

Суд також повідомив відповідачів про відкриття провадження та розгляд справи № 913/260/24 за номером телефону, який вказаний в листі Мінсоцполітики та в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань, що підтверджується телефонограмою (арк. справи 88).

Ухвалою від 17.07.2024 суд задовольнив клопотання співвідповідача про повернення на стадію підготовчого провадження.

Суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.

03.06.2015 Селянське (фермерське) господарство "Мирослава" (відповідач) звернулося до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (позивач) із Заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Заявою на відкриття рахунку (арк. справи 13, 119, т. 1).

21.09.2021 Селянським (фермерським) господарством "Мирослава" в особі голови ОСОБА_1 було підписано Заявку на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок", чим на підставі ст. 634 ЦК України Клієнт у повному обсязі приєднався до розділу "Загальні положення" та підрозділу "Кредитний ліміт на поточний рахунок" Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" в Інтернеті за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із цією Заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором через припинення щомісячних платежів за графіком.

Підставами позову також є правовідносини сторін за договором поруки № P559960132 від 24.09.2021, який був укладений в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, тому йдеться про застосування солідарної відповідальності позичальника (відповідача) та поручителя (співвідповідача) у відповідності до ст. 554 ЦК України.

Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 666666 грн. 67 коп. та 86508 грн.78 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом (за період з 11.02.2022 по 12.07.2023), тому позивач звернувся до суду.

У відзиві на позовну заяву співвідповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що установою банку не доведено, за яким договором виникла заборгованість у СФГ "Мирослава", позивач стягує з ОСОБА_1 заборгованість СФГ "Мирослава" по кредитам, які були надані останньому до 21.09.2021, банк не довів заборгованість за тілом кредиту та неправомірно нараховує відсотки в період, який не передбачений договором поруки (з 22.09.2022 по 12.07.2023), а також заявив до стягнення збільшені відсотки з 16,5% до 25,0% річних з 12.07.2022 по 21.09.2022.

Позивач у відповіді на відзив від 29.07.2024 заперечення співвідповідача відхиляє та посилається на те, що дата 05.06.2015 - це день, коли позичальнику був встановлений кредитний ліміт за кредитним договором від 03.06.2015, укладання 21.09.2021 не нового договору, а зміна раніше укладеного, на час підписання договору поруки від 24.09.2021 поручитель був обізнаний, що кредит вже був наданий позичальнику, яким є господарство на чолі з поручителем, за умовами п. 1.4 договору поруки поручитель дав свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором тощо.

В запереченнях від 25.08.2024 співвідповідач акцентує увагу суду на тому, що в період дії договору поруки з 21.09.2021 по 21.09.2022 СФГ "Мирослава" розрахункових документів на використання кредитних коштів не надавало та Банк їх не перераховував і, як наслідок, дебетове сальдо за відповідним поточним рахунком не виникало.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та його неповне задоволення з огляду на наступне.

Як звісно, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

В частині 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли 03.06.2015, коли СФГ "Мирослава" (відповідач) звернулося до АТ Комерційного банку "Приватбанк" (позивач) із Заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Заявою на відкриття рахунку.

В численних виписках по рахунку позичальника, які долучені до справи, є посилання на договір від 05.06.2015, проте, як встановлено судом, такого договору між сторонами не існує, а це саме дата встановлення першого ліміту по рахунку. Отже, суд виходить з дати підписання сторонами Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг - 03.06.2015.

У подальшому, 21.09.2021 Селянським (фермерським) господарством "Мирослава" в особі голови ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок", яку сторони підписали належним чином, що підтверджено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 26.04.2024 (арк. справи 20, т. 1).

За цією Заявкою істотними є наступні умови кредитного договору: мета кредиту: поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта; вид кредиту: овердрафтовий кредит; розмір поточного ліміту: 1000 000 грн 00 коп.; мінімальний розмір ліміту: 10 000 грн 00 коп.; розмір відсоткової ставки: 16,5 % річних; строк надання кредиту: 12 місяців, тобто до 21.09.2022.

За таких обставин суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1000000 грн 00 коп., що підтверджується доданими до справи виписками по рахунку, які на підставі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України", Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затв. постановою правління НБУ від 04.07.2018 № 75, є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, які здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних операцій.

До матеріалів справи позивач долучив довідки, згідно яких СФГ "Мирослава" встановлені наступні кредитні ліміти: 05.06.2015 - 0,00 грн; 04.07.2015 - 120 000,00 грн; 07.07.2015 - 500 000,00 грн; 19.11.2015 - 170000,00 грн; 07.09.2016 - 500000,00 грн; 21.12.2016 - 500000,00 грн; 13.08.2020 - 1000000,00 грн; 01.03.2022 - 997426,07,00 грн (арк. справи 24, т. 1, 8 т.2).

Таким чином, між сторонами існують кредитні правовідносини, за якими у відповідності до ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 3.2.1.1.3 кредитного договору Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" - позивач у справі, зобов`язався здійснювати обслуговування ліміту клієнта СФГ "Мирослава", що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку у межах ліміту шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Кредит надавався в обмін на зобов`язання клієнта - відповідача у справі - повернути його, сплатити проценти та комісії.

Відповідно до п. 3.2.1.1.5 кредитного договору ліміт встановлюється банком на кожний операційний день. Розмір ліміту розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та положень і нормативних актів Національного банку України.

Банк має право змінити розмір кредитного ліміту у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку (3.2.1.1.6).

Строк користування кредитом становить 12 місяців, з автоматичною пролонгацією за умови своєчасного і повного виконання клієнтом умов договору (п. 3.2.1.6.1).

Банк зобов`язався здійснювати платежі клієнта понад залишок коштів на його поточному рахунку на підставі його розрахункових документів у межах ліміту. При закритті банківського дня сформоване дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта фактично є сумою використаного клієнтом кредиту в цей день (п.п. 3.2.1.2.1 кредитного договору).

Клієнт зобов`язаний використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1 кредитного договору; сплатити банку проценти за весь час фактичного користування кредитом, комісії та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором та тарифами банку; здійснювати погашення кредиту не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.4.1 цього договору.

Згідно п. 3.2.1.4.2 за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнт сплачує проценти, які розраховуються щоденно на суму залишку заборгованості по кредиту та сплачуються клієнтом першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло дебетове сальдо. Сплата процентів відбувається як за рахунок власних коштів на поточному рахунку, так і за рахунок невикористаної частини кредитного ліміту.

Обов`язковою умовою надання кредиту клієнту - юридичній особі є надання поручителем поруки за виконання клієнтом зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів, комісії за користування лімітом на умовах, визначених цим договором. Умови поручительства визначаються у договорі поруки між банком та поручителем. У випадку невиконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором, клієнт і поручитель відповідають перед банком, як солідарні боржники (п.п. 3.2.1.3.1, 3.2.1.3.2 кредитного договору).

Сторони домовились, що сума заборгованості по кредиту підлягає сплаті не пізніше 30 календарних днів з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта, а сума заборгованості по кредиту, отриманого клієнтом аграрного сектора економіки, підлягає погашенню клієнтом у строк не пізніше 270 календарних днів з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта (п. 3.2.1.4.3 кредитного договору).

У відповідності до 3.2.1.4.4 кредитного договору сума заборгованості по кредиту, нараховані проценти та комісія, непогашені у строки, встановлені в п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3 цього договору з наступного дня вважаються простроченими.

В заявці на отримання послуг наведено тарифи: щоденне нарахування процентів при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня. Списання нарахованих відсотків проводиться 1-го числа кожного місця за попередній місяць. При безперервному користуванні не більше 30 днів - 16,5 % (п. 2 тарифів);

- проценти, у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати початку безперервного періоду, нараховуються починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, у котрому дебетове сальдо підлягало обнулінню (з моменту виникнення простроченої заборгованості) - 33% річних (п. 3 тарифів).

Як зазначає позивач, з метою врегулювання простроченої заборгованості між сторонами було погоджено змінити умови договору.

Так, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" додало до матеріалів справи свій лист з пропозицією про зміну істотних умов кредитування СФГ "Мирослава" (арк. справи 166, т. 1). Цей лист, підписаний особисто представником АТ КБ "Приватбанк", не має дати документу, але за його змістом йдеться про нарахування процентів станом на 11.07.2022.

12.07.2022 голова СФГ "Мирослава" ОСОБА_1 з використанням кваліфікованого електронного підпису (протокол від 17.06.2024) підписала Заяву-анкету про зміну умов договору, яка за своїм змістом збігається з умовами, запропонованими Банком у вказаному вище листі (арк. справи 121, т. 1).

На підставі цієї підписаної Заяви-анкети про зміну умов договору та подальших дій банку по реструктуризації боргу суд зробив висновок, що відбулися зміни до кредитного договору на наступні: кінцевий термін повернення кредиту - 11.07.2023; за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 25%; реструктуризація - рівними частинами щомісяця, починаючи з 4-го місяця.

З урахуванням встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, суд вважає цей кредитний договір належно укладеним сторонами у розумінні статей 11, 509 ЦК України та таким, з якого виникли взаємні права та обов`язки сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 03.06.2015 у сумі 666666 грн 67 коп. (з урахуванням часткового погашення боргу по кредиту 16.01.2023 у сумі 333333 грн 33 коп.).

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, то суд виходить з наступного.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

За умовами Заявки на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок" від 21.09.2021 строк користування кредитом становить 12 місяців, з автоматичною пролонгацією за умови своєчасного і повного виконання клієнтом умов договору.

До закінчення цього строку кредитування (21.09.2022) сторони 12.07.2022 продовжити дію договору до 11.07.2023.

Станом на 13.11.2022 заборгованість відповідача за кредитом частково у сумі 111111 грн 11 коп. була винесена на прострочення та з 12.07.2022 Банк почав нарахування процентів за ставкою 25%. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по рахунках відповідача вбачається, що за користування кредитом нараховані проценти за період з 11.02.2022 по 12.07.2023, залишок заборгованості за цими вимогами склав 86508 грн 78 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за рахунок позичальника СФГ "Мирослава" є проценти за користування кредитом у вказаній сумі 86508 грн 78 коп.

В частині солідарного стягнення боргу за позовом за договором поруки № P559960132 від 24.09.2021 суд дійшов висновку, що така відповідальність співвідповідача фізичної особи ОСОБА_1 позивачем доведена не повністю.

Так, правовідносини поруки регулюються Цивільним кодексом України та ст. 554 якого, зокрема, передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно зі ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ Комерційним банком "Приватбанк", як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, укладено договір поруки № P559960132 (арк. справи 21-23, т. 1), за умовами якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором по поверненню кредиту, який наданий позичальнику шляхом встановлення кредитного ліміту на відповідний поточний рахунок у розмірі 1 000 000 грн 00 коп., по поверненню кредитору кредиту у строк до 21.09.2022, з автоматичною пролонгацією кредиту кожні 12 місяців на термін 12 місяців за умови своєчасного і повного виконання позичальником умов кредитного договору: по сплаті кредитору процентів за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, по сплаті процентів за користування кредитом у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 33% річних, які діяли на дату такого прострочення тощо.

Відповідно до пунктів 1.2-1.4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. Вказані зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором не потребують. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитним коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі. При укладенні цього договору поручитель дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень.

Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний позичальник у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги (п. 2.1.2 договору поруки).

Згідно з п. 4.1 договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання позичальником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію.

Договір поруки підписано сторонами шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 26.04.2024 (арк. справи 23, т. 1).

Отже, з огляду на умови договору поруки, позивач вважає наявним у нього права вимоги до співвідповідача, як поручителя, щодо погашення заборгованості за укладеним з відповідачем кредитним договором.

Співвідповідач це заперечує та посилається на те, що ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на збільшення відповідальності за договором поруки, а також факти неправомірного нарахування відсотків в період, який не передбачений договором поруки (з 22.09.2022 по 12.07.2023), а також їх збільшення з 16,5% до 25,0% річних в період з 12.07.2022 по 21.09.2022.

Крім цього, співвідповідач посилається на відповідну судову практику, а саме: в постанові від 01.06.2021 № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами. 7.10. Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18 при відступленні від правового висновку в подібних правовідносинах (справи № 910/12419/18, № 910/13940/18), умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі.

Суд погоджується з доводами співвідповідача, що згода поручителя на збільшення обсягу відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання через те, що голова господарства є поручителем та відсутність з його боку заперечень про це не може розглядатися як надання згоди.

Зокрема, за загальним правилом, установленим ч. 1 статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 559 ЦК України, яка регулює поруку, не містить обумовлень про можливість встановлення поруки на майбутнє.

Щодо договору поруки, то згідно з п. 4.2 зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди, окрім змін, які встановлені п. 1.4 цього договору. Сторони узгодили, що зміни, передбачені п. 1.4 цього договору, окрім тих, що стосуються збільшення кредиту до максимального розміру кредитного ліміту, здійснюються шляхом інформування поручителя на розсуд банку способами комунікацій, а саме: на електронну пошту поручителя, смс-повідомлення, фінансовий номер телефону поручителя, інформування у системі "Приват24", месенджери, шляхом направлення листа поштою. Для доказу вручення повідомлення буде достатнім довести, що повідомлення мало вірно вказану адресу і було отримане поручителем, що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони та наявний звіт банку щодо отримання такого повідомлення поручителем.

В п. 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель дав свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Згода Поручителя, що зазначена в цьому пункті, стосується збільшення кредиту до максимального розміру кредитного ліміту, розміру процентної ставки, строку кредиту, комісії, штрафу, неустойки. Додаткові узгодження про такі зміни шляхом укладення окремої угоди з поручителем не потрібні. Про зміни кредитного договору, на які поручитель дав свою згоду згідно цього пункту договору, кредитор інформує поручителя в порядку, передбаченому п. 4.2 цього договору.

Як було вказано вище, зміни до кредитного договору АТ КБ "Приватбанк" та СФГ "Мирослава" внесли через схвалення банком подальшими діями по реструктуризації боргу підписаної позичальником Заяви-анкети про зміну умов договору від 12.07.2022.

Щодо листа АТ Комерційний банк "Приватбанк" до позичальника, то цей документ не має дати, докази його надіслання СФГ "Мирослава" відсутні, адреса реєстрації у Луганській області (Сватівський район, с. Містки, вул. Андріївська, буд. 18) відноситься до тимчасово окупованих територій України згідно відповідного Переліку.

На запитання суду, як відбувався обмін листами при внесенні змін до кредитного договору, представник позивача, який приймав участь у засіданні суду, надав відповідь, що окрім доданих до справи документів інших відомостей він немає.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виконання ним умов п. 4.2 договору поруки про належне інформування поручителя про збільшення його відповідальності, а тому для встановлення солідарної відповідальності поручителя ОСОБА_1 суд виходить з первісних умов договору, а саме:

- проценти за період з 22.09.2022 по 12.07.2023 нараховані за поза строком договору поруки, тому судом не враховуються;

- проценти з 12.07.2022 по 21.09.2022, коли позивач необґрунтовано застосував для поручителя збільшений розмір процентної ставки з 16,5% до 25,0% річних на суму 43750,00 грн, судом перераховані за ставкою 16,5% , що склало 33458,09 грн (458,33 грн 12.07.2022) + 458,33 грн (13.07.2022) + 4583,30 грн (14.07.-23.07.2022) + 9166,60 грн (24.07-12.08.2022) + 458,33 грн (13.08.2022) + 13749,90 грн (14.08-12.09.2022) + 458,33 грн (13.09.2022) + 4124,97 грн (14.09.-21.09.2022).

Таким чином станом на 21.09.2022 (строк поруки) нараховані проценти склали 106101,54 грн, проте у подальшому 16.01.2023 позичальник сплатив у рахунок погашення процентів 187610,39 грн., тому ці вимоги для поручителя припинили своє існування.

Оскільки порука має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання, вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.06.2015 визнаються судом правомірними та обґрунтованими в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом в сумі 666666 грн 66 коп.

Проценти в сумі 86508 грн.78 коп. за користування кредитом (за період з 11.02.2022 по 12.07.2023) підлягають до стягнення з позичальника.

У задоволенні вимог про солідарне стягнення процентів за користування кредитом слід відмовити з підстав, вказаних вище.

Щодо решти заперечень відповідача за відзивом, то суд їх відхиляє та виходить з наступного:

- твердження про відсутність дебетового сальдо в період дії поруки, що виключає кредитування як таке, є хибними, оскільки розділ "Предмет договору" та в цілому зміст договору поруки № Р559960132 чітко визначають відповідальність поручителя по поверненню кредиту, наданого СФГ "Мирослава" у повному обсязі та заявленій сумі;

- заборгованість по тілу кредиту підтверджена матеріалами справи, про що вказано вище;

- доводи про "невірне" зарахування комісії у сумі 1500 грн спростовані даними виписки з поточного рахунку 5674 (арк. справи 67, на зв.) та розрахунком ціни позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по судовому збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 129 ГПК України ат розподіляються порівну в частині боргу за кредитом.

Питання по витратах на професійну правничу допомогу не вирішується, оскільки представник співвідповідача подав про це відповідну заяву у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА", с. Містки Сватівського району Луганської області, вул. Андріївська, б. 18, ідент. код 32683492 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстр. номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 - 666666 грн. 67 коп. заборгованості за тілом кредиту, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА", с. Містки Сватівського району Луганської області, вул. Андріївська, б. 18, ідент. код 32683492 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 - 86508 грн. 78 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1038 грн. 11 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні позову про солідарне стягнення процентів за користування кредитом відмовити.

5. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА", с. Містки Сватівського району Луганської області, вул. Андріївська, б. 18, ідент. код 32683492 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 - 4000 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстр. номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 - 4000 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 12.09.2024.

Суддя Наталія ЗЮБАНОВА