ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/609/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця Охрімчук Наталії Володимирівни (м.Житомир)

про стягнення 84 457,41грн.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Охрімчук Наталії Володимирівни 84457,41грн боргу за фактичне постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року (включно).

Ухвалою суду від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.07.2024.

Ухвалою суду від 23.07.2024 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 16.09.2024.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, на виконання вимог ухвали суду позивач надав довідку від 16.09.2024, згідно з якою станом на 16.09.2024 сума заборгованості відповідача складає 84 457,41грн.

Відповідач свого представника в судове засідання не направила, відзиву на позов не подала, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

24.06.2024 та 07.08.2024 до суду повернулися без вручення надіслані відповідачу копії ухвал суду з відміткою органу зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі №915/1015/16).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Судом також враховується, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових актів та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості прибути в судове засідання особисто чи направити свого представника.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання" та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Нежитлове приміщення загальною площею 43,2кв.м. по АДРЕСА_1 є власністю ФОП Охрімчук Н.В., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №334291224 від 01.06.2023 (а.с.47-48) та забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Статус нежитлового приміщення підтверджується заявою відповідача від 27.09.2006 та рішенням Житомирської міської ради №518 від 13.07.2006 "Про затвердження державної комісії по прийняттю в експлуатацію тимчасового магазину непродовольчих товарів замовника Охрімчук Н.В. по АДРЕСА_1 " (а.с.62-63).

Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок №1458П щодо нежитлового приміщення загальною площею 43,2кв.м. по АДРЕСА_1 .

Із розрахунку заборгованості вбачається, що за період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року за відповідачем утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 84 457,41грн (а.с.16-17).

08.05.2024 позивач на адресу Фізичної особи-підприємця Охрімчук Н.В. направив вимогу №1777/10 від 30.04.2024 щодо погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 84 457,41грн (а.с. 12-15), яка була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з приводу надання послуг з постачання теплової енергії на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №11458 від 01.03.2019 (а.с.49-52), який вважається достроково припиненим з 01.11.2021 (дати набрання чинності новим договором).

Так, постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначеними постановами.

Суд встановив, що на офіційному вебсайті КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР за покликанням https://tke.org.ua/wp- опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем цього договору, Типовий індивідуальний договір між позивачем та відповідачем вважається укладеним з 01.11.2021.

Так, відповідно до п.1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті підприємства за адресою: www.tke.org.ua (п.2 договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги (п.4 договору).

Відповідно до п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно зі ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №334291224 від 01.06.2023 право власності на нежиле приміщення загальною площею 43,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , дата внесення запису - 20.01.2004.

Тобто, у спірний період, за який позивач просить стягнути заборгованість (з жовтня 2021 по лютий 2024 року), відповідач був власником зазначеного нежитлового приміщення згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; запис про скасування державної реєстрації його права власності не внесено у встановленому законом порядку.

Відповідно, на момент утворення заборгованості відповідач, як власник зазначеного нежитлового приміщення, мав нести обов`язок на його утримання, зокрема, оплати комунальних послуг.

За вимогами п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Так, згідно з п.34 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наказу КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР №84/аг від 11.10.2021 відповідачу встановлено плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання послуг з постачання теплової енергії при наявності вузлів комерційного обліку теплової енергії в розмірі 29,69грн в місяць з ПДВ (а.с.68), а згідно з наказом №103/аг від 03.10.2022 - в розмірі 30,28грн в місяць з ПДВ (а.с.69).

Обґрунтованість тарифів на постачання теплової енергії у вказаний період, підтверджується наданими до справи рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1288 від 04.11.2021 та №1557 від 13.10.2023 (а.с.53-61).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року на загальну суму 72 371,62грн (а.с.18-46), які частково були оплачені відповідачем на суму 10 000,00грн.

Водночас, позивач при зверненні до суду з даним позовом неправильно визначив суму заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року, а саме замість правильної суми 62371,62грн (72371,62грн (нараховано) - 10 000,00грн (оплачено)), відповідачем через допущену арифметичну помилку в розрахунку помилково зазначено 84 457,41грн, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 22 085,79грн (84 457,41грн - 62 371,62грн) заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за безпідставністю їх заявлення.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання чи неналежне надання підприємством послуг відповідачу, матеріали справи не містять. Будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем не надано.

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за надані послуги з теплопостачання у встановлений строк не виконав, доказів сплати заборгованості в розмірі 62 371,62грн суду не надав. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне.

Згідно з ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 62 371,62грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. У стягненні 22 085,79грн заборгованості суд відмовляє за безпідставністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Охрімчук Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (вул. Київська, буд. 48, м.Житомир, 10014, ):

- 62 371,62грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії;

- 3 028,00грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 22 085,79грн заборгованорсті за надані послуги з постачання теплової енергії.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1- у справу;

2- позивачу через "Електронний суд";

3- відповідачу РНОКПП НОМЕР_1 (рек. з повідом).