ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/4671/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання - В.В. Колцун,

за участю представників сторін:

від прокуратури: І.О. Коломійчук

від позивача: О.А. Фельдман

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Савранської селищної ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 (суддя С.Ф. Гут, м.Одеса, повний текст складено 15.04.2024)

у справі №916/4671/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД»

до відповідача: Савранської селищної ради Одеської області

про стягнення 1834724,83 грн заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Савранської селищної ради Одеської області 1834724,83 грн заборгованості, а саме: 1494906,88 грн основного боргу, 186351,41 грн пені, 47796,06грн відсотків річних та 105670,48 грн інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати вартості виконаних робіт за договором підряду №79 від 17.12.2021.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі №916/4671/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» до Савранської селищної ради Одеської області про стягнення 1834724,83 грн заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Савранської селищної ради Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» 1494906,88 грн основного боргу, 90000,00 грн пені, 47058,85 грн - 3% річних, 105670,48 грн інфляційних нарахувань та 27417,66 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності матеріалами справи.

При цьому суд зазначив, що між сторонами у справі виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий договір підряду №79 від 17.12.2021, з урахуванням укладеної до нього додаткової угоди №1 від 24.12.2021, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022 та викладено додатки №3 (план фінансування робіт) та №4 (термін виконання робіт) у новій редакції, які передбачають як фінансування, так і виконання робіт протягом 2021-2022 років.

Додаткову угоду №2 від 30.12.2022 до договору підряду №79 від 17.12.2021 суд не взяв до уваги, оскільки представлена копія документа не містить підпису голови Савранської селищної ради Одеської області, так само як і наявна у відкритому доступі на веб-порталі (https://prozorro.gov.ua/) копія відповідного документа. Окрім того, станом на ту дату, якою датована додаткова угода №2 (30.12.2022), керівник відповідача перебував у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Відхиляючи посилання відповідача, як на підставу нікчемності укладеного договору, на приписи пункту 5 частини першої статті 43 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якого договір про закупівлю є нікчемним у разі, якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником, суд зазначив, що оскільки договір підряду укладено 17.12.2021, тобто до набрання законної сили Законом України від 16.12.2021 №1977-IX (яким частину першу статті 43 вказаного Закону доповнено вказаним пунктом 5), у господарського суду відсутні правові підстави для застосування приписів пункту 5 частини першої статті 43 Закону України «Про публічні закупівлі» до спірних правовідносин.

Крім того, проаналізувавши приписи частин третьої та четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України, Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, у відповідних редакціях на час укладання договору підряду, та встановивши обставини справи стосовно того, що на виконання робіт, передбачених договором, із обласного бюджету виділено кошти в сумі 31,5 тис. грн та бюджетні зобов`язання за договором підряду №79 до управління не надавались та, відповідно, не реєструвались і не обліковуються, суд вказав, що Савранська селищна рада Одеської області безпосередньо не зверталась до органів Казначейської служби, що свідчить про відсутність підстав для застосування приписів частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України, якою встановлено наслідки взяття бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань у вигляді недійсності розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій.

Також суд зазначив, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» надало документи на підтвердження здійснення робіт, останнє має правомірні очікування на здійснення радою оплати вартості проведених робіт або представлення обґрунтованого заперечення із підставами їх не підписання, однак протягом 5 днів з моменту отримання відповідних документів жодних заперечень із виявленими недоліками чи іншими порушеннями позивачу не представлено. Враховуючи те, що умовами договору передбачено надання Савранською селищною радою Одеської області зауважень або заперечень проти підписання актів виконаних робіт, тобто безпосередньо на раду, як на замовника, покладено обов`язок із перевірки виконаних підрядником робіт, наданий 13.09.2022 радою лист №02-11/2171/1936 стосується формальної відмови від підписання актів, і не спростовує належного виконання робіт, не містить переліку необхідних доробок чи будь-яких інших недоліків.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, господарський суд не погодився із визначеним початком строку нарахування. З`ясувавши, що початком періоду прострочення оплати є 29.09.2022, суд здійснив перерахунок вказаних нарахувань в межах заявлених позивачем строків та в межах заявлених до стягнення сум, з огляду на що дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 180207,95 грн пені, нарахованих на суму 1494906,88 грн протягом 29.09.2022 - 23.03.2023, 47058,85 грн - 3% річних та 105670,48 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на суму 1494906,88 грн протягом 29.09.2022 - 16.10.2023.

Водночас місцевий господарський суд, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, враховуючи, що матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача та/або доказів настання негативних наслідків та понесення ним збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору, з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, зменшив належну до стягнення суму пені до 90000,00грн.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у даній справі скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що Савранська селищна рада Одеської області є органом місцевого самоврядування, тож укладення будь-яких договорів, на підставі яких селищна рада бере на себе зобов`язання, повинно здійснюватися з урахуванням положень Бюджетного кодексу України, яким регулюються правові засади бюджетних/міжбюджетних відносин.

Враховуючи специфіку фінансування органів державної влади, місцевого самоврядування, державних та комунальних установ, закладів і організацій, під час укладення договору про закупівлю необхідно обов`язково враховувати приписи Бюджетного кодексу України та передбачати умову виникнення платіжних зобов`язань виключно при наявності бюджетного призначення (бюджетного асигнування).

Водночас, як вказав прокурор, на момент проведення закупівлі та укладення договору не передбачалось коштів саме на капітальний ремонт - благоустрій території визначених у договорі вулиць смт. Саврань Савранської селищної ради в сумі 1494906,88 грн, а рішенням Одеської обласної ради від 17.12.2021 (день укладення договору) передбачено кошти лише в сумі 31500,00 грн, що в 47 разів менше необхідних. При цьому доказів того, що хоча б ці кошти в сумі 31500,00 грн були реально виділені обласною радою, матеріали справи не містять.

На переконання скаржника, викладене свідчить про те, що означена закупівля проведена за відсутності бюджетного асигнування, передбаченого бюджетом для проведення спрощеної/допорогової закупівлі з благоустрою вулиць смт. Саврань, що суперечить приписам статті 48 Бюджетного кодексу України, статті 207 Господарського кодексу України, статтям 203, 204, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою, що договір підряду №79 від 17.12.2021 укладено всупереч вимогам закону, зокрема частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, та на нього поширюються правила недійсності, визначені частиною третьою статті 48 Бюджетного кодексу України, які безпосередньо встановлюють недійсність такого договору, тобто вказують на його нікчемність (недійсність якого прямо встановлено законом), тоді як закон не вимагає визнання такого правочину недійсним та за таким договором не виникають бюджетні зобов`язання.

Крім того, прокурор зауважив на тому, що місцевий господарський суд, задовольняючи позов, надав перевагу доводам позивача та залишив поза увагою доводи відповідача стосовного того, що: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» Герасимчук В.І. фактично не мав можливості підписати додаткову угоду №2 від 30.12.2022, якою продовжено дію договору до 31.12.2023, оскільки його було взято під варту на строк до 16.01.2023; якщо позивач стверджує, що ним умови договору виконано в повному обсязі ще в лютому 2022 року, то на якій підставі та з якою метою продовжувалась дія договору до кінця 2023 року; в ході державного аудиту встановлено укладення договору підряду №79 від 17.12.2021, однак цей договір Південним офісом Держаудитслужби на предмет аналізу договірних цін, обягу та характеру виконаних робіт, тощо детально не перевірявся, адже роботи за ним протягом періоду, що підлягав дослідженню (01.01.2020 по 31.03.2023), не виконувались.

Натомість, суд першої інстанції, надавши перевагу доказам позивача (довідки форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2022 року та акту форми КБ-2в приймання будівельних робіт за лютий 2022 року), не звернув увагу, що на них відсутня дата їх складання/підписання, при цьому на акті форми КБ-2в приймання будівельних робіт за лютий 2022 року відсутні відомості, хто саме (посада, особа) його підписав зі сторони підрядника.

Також, як вказав апелянт, не враховано місцевим господарським судом і положення пунктів 3.4., 4.1. договору стосовно того, що договірні зобов`язання за договором виникають відповідно до затверджених бюджетних асигнувань, узятих на облік органами Державного казначейства України, і що замовник після реєстрації договору в Державній казначейській службі України передає підрядникові: будівельний майданчик (фронт робіт), проектну документацію, дозвільні документи, необхідні для виконання робіт.

Позиція Савранської селищної ради Одеської області щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Савранська селищна рада Одеської області погодилась з доводами прокурора, наведеними в апеляційній скарзі, та зазначила, що рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 є незаконним і необґрунтованим внаслідок нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, статей 23, 48, 119 Бюджетного кодексу України, статей 76, 86, 198, 236 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на що просила апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Савранської селищної ради на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі № 916/4671/23, задовольнити у повному обсязі.

Позиція Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Спростовуючи доводи прокурора щодо нікчемності договору підряду №79 від 17.11.2021, позивач зазначив, що рішення обласної ради, на яке посилається апелянт, лише вносить зміни до бюджету Одеської області, який затверджено майже за рік до оголошення процедури закупівлі та укладення договору, натомість як на дату оприлюднення інформації про закупівлю (23.11.2021),так і на дату укладення договору підряду (17.12.2021), Одеською обласною радою належним чином були затверджені видатки на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах.

На переконання позивача, взяття на облік органами Державного казначейства відповідних бюджетних асигнувань не відбувається автоматично. Бюджетний процес не передбачає перерахування відповідних сум розпорядникам бюджетних коштів до проведення процедури закупівлі, однак невжиття такими розпорядниками бюджетних коштів відповідних заходів щодо реєстрації бюджетного зобов`язання після завершення процедури закупівлі свідчить про порушення ними Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, і навмисне невжиття заходів щодо виконання своїх зобов`язань за господарським договором, укладеним за результатами проведеної процедури закупівлі.

Товариство зазначило, що всі роботи за договором підряду було виконано в повному обсязі в лютому 2022 року, після чого було надано відповідачу для підписання в двох примірниках оригінали довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акта приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. Листом від 13.09.2022 №02-11/2171/1936 Савранською селищною радою Одеської області було повідомлено про відмову від підписання довідки і акта. Підписання 30.12.2022 додаткової угоди №2 від до договору підряду не спростовує факт виконання позивачем зобов`язань за договором та обов`язку відповідача оплатити виконані роботи. Крім того, розміщення на офіційному веб-порталі договору та додаткових угод до нього свідчить про те, що відповідач мав такі документи, підписав їх та визнавав їх законність і чинність.

Позивач також вказав, що висновок органів Держаудитслужби про нібито невиконання робіт за договором було зроблено виключно на підставі відсутності у бухгалтерському обліку відповідача необхідних первинних документів, які б підтверджували факт виконання робіт, проте органом Держаудитслужби не було організовано і проведено дослідження об`єкту проведення робіт.

Окрім того, Товариство зауважило на тому, що фактично Одеська обласна прокуратура мала інформацію про наявність даної судової справи ще в січні 2024 року, з огляду на що апелянт не був позбавлений можливості слідкувати за ходом розгляду справи через відкриті джерела інформації, зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 19.06.2024 за вх.№2387/24.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення (вх.№2393/24 від 19.06.2024).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги та клопотання визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2024 та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.06.2024.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 поновлено заступнику керівника Одеської обласної прокуратури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі №916/4671/23. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 12.07.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі №916/4671/23.

10.07.2024 від Савранської селищної ради Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2387/24/Д2).

12.07.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» також подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№2387/24/Д3 від 15.07.2024).

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 07.08.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Савранської селищної ради на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі №916/4671/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.09.2024 о 10:00 год.

У судовому засіданні, яке відбулось 10.09.2024 в режимі відеоконференції, представник прокуратури підтримала доводи, що викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити. Представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, проте участі не брав.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, правова позиція щодо апеляційної скарги відповідачем викладена письмово у відзиві на апеляційну скаргу, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Рішенням Одеської обласної ради від 24.12.2020 р. № 43-VIII «Про обласний бюджет Одеської області на 2021рік» (пункт 3) затверджено міжбюджетні трансфери на 2021 рік, які викладено в додатку 5. В свою чергу, додатком 5 передбачено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах. Фінансування цих потреб визначено у сумі 757267000,00 грн.

23.11.2021 Савранською селищною радою Одеської області (замовником) оприлюднено оголошення про проведення спрощеної/допорогової закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2021-11-23-003872-b) на закупівлю робіт за кодом ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи: «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області».

Згідно із вказаним оголошенням, строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг - до 31.12.2021; тип оплати - післяоплата у розмірі 100% протягом 10 днів.

Рішенням сесії Одеської обласної ради від 17.12.2021 №343-VІІІ внесено зміни до рішення Одеської обласної ради від 24.12.2020 №43- VIII «Про обласний бюджет Одеської області на 2021 рік» та викладено додатки 1-11 до цього рішення у новій редакції.

Зокрема, розподілом коштів бюджету розвитку на здійснення заходів на будівництво, реконструкцію і реставрацію, капітальний ремонт об`єктів виробничої, комунікаційної та соціальної інфраструктури за об`єктами у 2021 році (додаток №6) передбачено видатки бюджету на «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області»» у розмірі 31500,00 грн.

За результатами закупівлі робіт, 17.12.2021 між Савранською селищною радою Одеської області (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» (підрядником) укладено договір підряду №79 (надалі - договір), за умовами пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов`язується своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту (надалі - роботи) «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт. Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області» (код ДК 021:2015:45450000- 6 Інші завершальні будівельні роботи) (надалі по тексту - об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти їх та оплатити.

Склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації (пункт 1.2. договору).

Адреса розташування об`єкта: окремі ділянки вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області (пункт 1.3. договору).

У пункті 1.4. договору визначено, що виконання робіт здійснюється підрядником відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток №4), який є невід`ємною частиною договору. Основні параметри, склад та обсяги робіт визначаються проектно-кошторисною документацією, у кількості та за цінами, у відповідності зі зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва та договірною ціною (додаток №2), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані будівельні роботи у відповідності до протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток №1). Фінансування здійснюється у відповідності до плану фінансування робіт (додаток №3) який є невід`ємною частиною договору.

Згідно із пунктом 2.1. договору підрядник відповідає за якість і відповідність вимогам, встановленим нормативними документами та проектною документацією робіт, матеріалів, устаткування, обладнання та можливість їх безпечної експлуатації протягом гарантійних строків, визначених чинними нормами. Всі матеріали для будівництва повинні відповідати проектній документації, вимогам чинного законодавства щодо якості, безпеки, охорони навколишнього середовища.

Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконання робіт відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому цим договором. Замовник має право контролювати якість і обсяг матеріальних ресурсів до моменту їх використання та в процесі виконання робіт на об`єкті.

Договірна ціна, тобто вартість робіт (тобто компенсація всіх можливих витрат підрядника та плата за виконану ним роботу) за цим договором становить 1494906,88 грн (один мільйон чотириста дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот шість гривень 88 копійок), в тому числі ПДВ 249151,15 грн (двісті сорок дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 15 копійок) (пункт 3.1. договору).

Договірна ціна на виконання робіт, передбачених пунктом 1.1., є твердою (пункт 3.2. договору).

Порядок визначення вартості договірної ціни проводиться згідно положень норм чинного законодавства України (пункт 3.3. договору).

За умовами пункту 3.4. договору договірні зобов`язання за даним договором виникають відповідно до вимог статті 48 Бюджетного кодексу України за наявності затверджених бюджетних асигнувань, узятих на облік органами Державного казначейства України. Сума договору може бути змінена в залежності від реального фінансування (пункт 3.4).

Джерелом фінансування за цим договором є бюджетні кошти, які можуть бути передбачені для фінансування цього договору (пункт 3.5. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що замовник після реєстрації цього договору в Державній казначейській службі України передає підрядникові: а) будівельний майданчик (фронт робіт); б) проектну документацію в обсягах та у строки, передбачені цим договором; в) дозвільні документи, необхідні для виконання робіт.

Договір вважається виконаним після виконання робіт та закінчення всіх взаєморозрахунків між сторонами за цим договором (пункт 4.2. договору).

У пункті 5.2. договору до обов`язків замовника, зокрема, належать такі: передати підряднику проектно-кошторисну документацію та надати фронт робіт (будівельний майданчик) (підпункт 5.2.1.); не пізніше 5 (п`яти) днів після отримання від підрядника повідомлення про завершення виконання робіт по об`єкту направити комісію для приймання робіт, та забезпечити приймання об`єкта в порядку, установленому відповідним чинним законодавством України, не пізніше 10 (десяти) днів від початку її роботи (підпункт 5.2.2.); своєчасно здійснювати фінансування виконання робіт згідно умов договору (підпункт 5.2.3).

В свою чергу, підрядник зобов`язаний: виконати роботи належно, у встановлені договором строки, відповідно до проектної документації, умов договору (підпункт 6.2.1. пункту 6.2. договору); в п`ятиденний строк з дня закінчення проведення робіт повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо будівництва об`єкта і об`єкт в цілому (підпункт 6.2.6. пункту 6.2. договору); передати замовнику у порядку, передбаченому законодавством та цим договором, належно виконані роботи (підпункт 6.2.7. пункту 6.2. договору);.

Забезпечення робіт матеріальними та іншими ресурсами, необхідними для виконання робіт, здійснює підрядник, який відповідає за їх збереження, якість і відповідність проектно-кошторисній документації, умовам договору. Підрядник зобов`язаний здійснювати контроль якості, кількості та комплектності поставки матеріалів, конструкцій та виробів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати та випадкового пошкодження до моменту здачі всіх робіт за договором незалежно від того, хто надав матеріал; конструкції та вироби для виконання робіт. Підрядник самостійно (без залучення замовника) відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалів і устаткування, а також за надання матеріалів або устаткування, не обтяженого правами третіх осіб (пункт 7.1. договору).

Підрядник виконує роботи згідно з проектно-кошторисною документацією з використанням прогресивних методів організації виробництва та праці і згідно з вимогами будівельних норм і правил (пункт 10.1. договору).

У розділі ХІІ договору врегульовано фінансування робіт і розрахунки.

Так, згідно із пунктом 12.1. договору фінансування та розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок підрядника.

Відповідно до пункту 12.2. договору розрахунок між сторонами проводяться на підставі підписаного двома сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-3).

Оплата виконаних робіт здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання вищевказаних документів згідно календарного плану (додаток №1 до договору) у разі надходження таких коштів з визначених для замовника джерел фінансування на рахунок замовника (пункт 12.3. договору).

Порядок приймання виконаних робіт визначено у розділі ХІІІ договору.

Зокрема, відповідно до пункту 13.1. договору факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-3).

Протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання актів замовник зобов`язаний розглянути та підписати їх в разі відсутності зауважень, або в такий саме строк направити підряднику мотивовану відмову від їх підписання (пункт 13.2. договору).

Згідно із пунктом 13.3. договору прийняття виконаних робіт здійснюється замовником за умови належного виконання робіт та надання підрядником документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних при виконанні робіт (якщо наявність сертифікатів, протоколів є обов`язковою згідно з чинним законодавством України) та іншої документації щодо таких робіт, передбаченої проектною документацією, договором та/або законодавством.

У разі виявлення неналежного виконання робіт, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на вартість виконаних робіт, ненадання необхідних документів, замовник має право відмовитись від підписання наданих документів (пункт 13.4. договору).

Підпунктом 15.3.1. пункту 15.3. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату замовник сплачує підряднику за кожний день прострочення пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу.

Договір набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2021 (пункт 18.1. договору).

Договір може бути змінений тільки за згодою сторін, про що укладаються відповідні додаткові договори, угоди тощо, які стають невід`ємними частинами цього договору. Під зміною договору сторони розуміють викладення його умову новій редакції або внесення доповнень до цього договору (пункт 18.3).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

Додатком №1 до договору визначено протокол погодження договірної ціни на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лєрмонтова, Соборна, Крилева, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт. Саврапь Савранської селищної ради Подільського району Одеської області», розмір якої становить 1494906,88 грн, в тому числі ПДВ 249151,15 грн.

Додатком №2 до договору визначено договірну ціну у розмірі 1494906,88 грн.

Додатком №3 до договору є план фінансування робіт, а саме: усього 1494906,88 грн протягом грудня 2021 року, за кошти обласного бюджету.

Додатком №4 до договору є календарний графік виконання робіт, в якому зазначено такі відомості: виконавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД», найменування виду робіт - установлення на опорах світильників LED з вбудованою сонячною панеллю, термін виконання робіт грудень 2021 року, розрахункова вартість роботи - 1494906,88 грн.

17.12.2021 замовником в електронній системі закупівель сформовано звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-11-23-003872-b, в якому, зокрема, зазначено відомості про укладення 17.12.2021 договору закупівлі на суму 1494906,88 грн.

24.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої продовжено строк дії договору до 31.12.2022, а додатки №3 та №4 викладено у новій редакції.

Додатком №3 до договору, викладеного у новій редакції, визначено план фінансування робіт, а саме, усього - 1494906,88 грн, у 2021 році - 31500,00 грн, у 2022 році - 1463406,88 грн, за кошти обласного бюджету.

За новою редакцією додатку №4 до договору визначено календарний графік виконання робіт, згідно із яким термін виконання робіт грудень 2021 року - грудень 2022 року, розрахункова вартість роботи - 1494906,88 грн.

Додаткова угода №1 разом із додатками №3 та №4 підписані представниками сторін та скріплені печатками контрагентів.

У додатковій угоді №2 від 30.12.2022 до договору передбачено продовження дії договору до 31.12.2023, а також викладено додатки №3 та №4 до договору в новій редакції.

Однак додаткова угода №2 від 30.12.2022 не містить підпису голови селищної ради та проставленої печатки.

Наведені документи наявні у відкритому доступні за веб-посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-11-23-003872-b.

В матеріалах справи містяться підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД»:

-довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2022 року форми КБ-3 за договором, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лєрмонтова, Соборна, Крилева, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт. Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області» з ПДВ становить 1494906,88 грн (1494,90688 тис грн);

-акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року форми КБ-2в за договором, за яким вартість виконаних будівельних робіт «Установлення на опорах світильників LED з вбудованою сонячною панеллю у кількості 64 штук» та «Світильник LED для автономного освітлення доріг та території з вбудованою сонячною панеллю, датчиком світла, акумулятором (комплектація з кріплення) у кількості 64 штук» становить 1494906,88грн.

Супровідним листом від 12.09.2022 №22/6 Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» надало Савранській селищній раді Одеської області довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за лютий 2022 року та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий 2022 року згідно договору підряду №79 від 17.12.2021.

Вказаний лист від 12.09.2022 №22/6 з додатками селищною радою отримано 13.09.2022, що вбачається із штемпелю вхідної кореспонденції за № 02-11/2171 від 13.09.2022.

На вказаний лист позивача від 12.09.2022 №22/6, Савранська селищна рада Одеської області листом від 13.09.2022 за №02-11/2171/1936 повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» про те, що в селищному бюджеті на 2022 рік не передбачено видатків на оплату робіт по здійсненню капітального ремонту, благоустрою населених пунктів громади, тому підписання наданих документів неможливе.

У відповідь на претензію позивача про стягнення заборгованості у розмірі 1494906,88 грн, відповідачем складено лист від 02.06 за № 06-21/1280/1742, в якому, з посиланням на умови договору підряду №79 від 17.12.2021, селищна рада зазначила, що у неї виникають зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором у тому разі, якщо кошти на їх оплату будуть профінансовані за рахунок коштів обласного бюджету; у такому разі зобов`язання будуть взяті на облік органами Державного казначейства.

У вказаному листі селищна рада також повідомила, що рішенням сесії Одеської обласної ради від 17.12.2021 № 343-УІІІ «Про внесення змін до рішення обласної ради від 24.12.2020 № 43-УІІІ «Про обласний бюджет Одеської області на 2021 рік» на виконання робіт, передбачених договором, із обласного бюджету виділено кошти в сумі 31,5 тис. грн, однак останні не було профінансовано.

Стосовно виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» робіт, передбачених умовами договору, Савранська селищна рада Одеської області зазначила, що у неї відсутня інформація про виконання цих робіт; повідомлення про завершення виконання робіт за договором підряду та акт виконаних робіт і довідка про вартість виконаних робіт до ради не надходили, відповідно, прийняття робіт не здійснювалось та акт не підписувався

14.06.2022 слідчим СВ відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції складено протокол обшуку у рамках кримінального провадження №0000950 у приміщенні адміністративної будівлі Савранської селищної ради, відповідно до якого виявлено та вилучено, серед іншого, папку білого кольору з документами, зокрема: договір підряду №79 з додатками; додаткову угоду №1 від 24.12.2021 до договору підряду №79 від 17.12.2021 з додатками; звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-11-23-003872-b.

Відповідно до листа Державної установи «ОДЕСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» Міністерства юстиції України від 16.01.2024 №5/6-801 Герасимчук В.І. утримувався в установі з 26.11.2022 по 04.10.2023, протягом дня 30.12.2022 та 25.04.2023 не відвідувався та з території установи не вивозився.

Зі змісту листа Південного офісу Держаудитслужби від 02.06.2023 №151520-14/2600-2023 вбачається, що Савранською селищною радою Одеської області, зокрема, укладено договір підряду №79 від 17.12.2021, однак вказаний договір підряду не перевірявся, оскільки роботи за ним протягом періоду, що підлягав дослідженню не виконувались.

Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, направляючи листом від 15.01.2024 №04-16-06/556 за належністю адвокатський запит представника відповідача до Управління Державної казначейської служби України у Савранському районі Одеської області, зазначило, що відповідно до інформації з бази даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з Порядком формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 №1691, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.01.2012 за №33/20346, юридична особа Савранська селищна рада Одеської області зареєстрована в Єдиному реєстрі як розпорядник бюджетних коштів та обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби України у Савранському районі Одеської області, у володінні якого знаходяться документи та інформація, пов`язана з розрахунково-касовим обслуговуванням зазначеної установи.

У відповідь на адвокатський запит представника відповідача, Управління Державної казначейської служби України у Савранському районі Одеської області у листі від 19.01.2024 №01-99-06/49 зазначило, що бюджетні зобов`язання за договором підряду №79 від 17.12.2021 до управління не надавались та, відповідно, не реєструвались і не обліковуються.

Південний офіс Держаудитслужби листом від 19.01.2024 №151520-14/374-2024 у відповідь на адвокатський запит повідомив, що відповідно до пункту 3.8. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІ квартал 2023 року проведено державний фінансовий аудит бюджету Савранської селищної ради Одеської області за період з 01.01.2020 по 31.03.2023. Під час аудиторського дослідження встановлено, серед іншого, що Савранською селищною радою укладено договір підряду №79 від 17.12.2021 на загальну суму 1494906,88 грн, однак вказаний договір підряду не перевірявся, оскільки роботи за ним протягом періоду, що підлягав дослідженню не виконувались.

Позивач, посилаючись на те, що після виконання у лютому 2022 року в повному обсязі робіт згідно договору, відповідачу було надано для підписання у двох примірниках оригінали довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В. Однак відповідач ці документи не підписав та позивачу не повернув, оплату виконаних робіт на користь позивача не здійснив, а відтак, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за умовами укладеного 17.12.2021 договору підряду №79 зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати вартості виконаних робіт, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1834724,83 грн, з якої: 1494906,88 грн - сума основного боргу, 186351,41 грн пені, 47796,06 грн - відсотків річних та 105670,48 грн інфляційних нарахувань.

Заявлені позивачем позовні вимоги відповідачем не визнаються з підстав того, що виходячи зі змісту досягнутих сторонами договору домовленостей (пункт 3.4. договору), договірні зобов`язання за указаним договором у відповідача не виникли, а тому відсутні підстави стверджувати про існування у відповідача заборгованості перед позивачем; роботи за цим договором позивачем взагалі не проводилися, а сам договір є нікчемним з самого моменту його вчинення (укладення), оскільки його недійсність прямо встановлена законом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді

Апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 подано заступником керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Савранської селищної ради.

За змістом частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, в господарському процесі в будь-якій із п`яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

В силу положень частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції» (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Ураховуючи викладене, зважаючи на роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до абзацу 1 частини третьої та абзаців 1, 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

В силу положень частини шостої статті 23 названого Закону під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.

Колегія суддів зауважує, що прокурор не брав участі у судовому процесі під час розгляду справи в суді першої інстанції та подав апеляційну скаргу на судове рішення в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Як зазначалось вище, частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відтак, вступ прокурора у справу за позовом іншої особи та ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, є окремими процесуальними діями, які не залежать одна від одної і не є взаємопов`язаними.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №911/1292/18.

Тобто, у даному випадку прокурор подає апеляційну скаргу як орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (стаття 53 Господарського процесуального кодексу України).

У цьому разі суд має перевірити дотримання прокурором вимог частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У пунктах 27 та 76 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 15.05.2019 у справі №911/1497/18.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

У цій справі прокурор, обґрунтовуючи підстави звернення до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, зазначав, що подання апеляційної скарги спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності стягнення бюджетних коштів та обґрунтованості бюджетних витрат, а також є виправданим з метою належного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, адже заявлені до стягнення кошти - це кошти місцевого бюджету, водночас, безпідставне стягнення такої значної суми коштів з місцевого бюджету беззаперечно становить порушення прав міської територіальної громади.

Відповідно до приписів статті 140 Конституції України, статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За приписами статей 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частиною третьою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

У розумінні статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» органи місцевого самоврядування є замовниками, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону.

Пунктом 12 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що у даному випадку допуск прокурора у справу в інтересах Савранської селищної ради Одеської області, яка є представницьким органом міського самоврядування та бюджетною установою, є виправданим з метою належного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Також матеріали справи свідчать про те, що Савранська селищна рада Одеської області зверталась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, однак ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 апеляційну скаргу Савранської селищної ради Одеської області залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, а згодом ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 вказану апеляційну скаргу повернуто без розгляду у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений в ухвалі від 21.05.2024 строк.

В подальшому, Савранська селищна рада Одеської області звернулась до заступника керівника Одеської обласної прокуратури з листом №06-24/1619 від 24.05.2024, в якому просила вжити заходів представницького характеру шляхом оскарження судового рішення у цій справі та повідомила, що в бюджеті Савранської селищної ради Одеської області на поточний рік не передбачені кошти на оплату судового збору, наявність проблем із забезпеченням у повному обсязі фінансування комунальних закладів та установ, відсутність коштів на оплату адвокатських послуг.

З урахуванням тієї обставини, що Савранською селищною радою Одеської області протягом розумного строку не вжито заходів щодо апеляційного оскаження рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024, колегія суддів зазначає про наявність підстав для подання прокурором в інтересах Савранської селищної ради Одеської області апеляційної скарги на указане рішення суду.

Велика Палата у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначила, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи сільської ради про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом про повернення земельної ділянки через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт незвернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку прокурором обґрунтовано підстави представництва інтересів держави в особі Савранської селищної ради Одеської області.

Щодо суті спору

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Таким чином, договір підряду характеризується тільки йому властивими рисами: підрядник виконує роботу згідно із завданням замовника; обов`язку підрядника виконати відповідну роботу та передати його замовнику кореспондується право і обов`язок замовника прийняти виконану належним чином роботу та сплатити відповідну ціну.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, колегія суддів вбачає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» та Савранською селищною радою Одеської області виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий договір підряду №79 від 17.12.2021.

При цьому, 24.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022 та викладено додатки №3 (план фінансування робіт) та №4 (термін виконання робіт) у новій редакції, які передбачають як фінансування, так і виконання робіт протягом 2021-2022 років.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц зауважено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 Цивільного кодексу України). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

В матеріалах справи міститься додаткова угода №2 від 30.12.2022 до договору, однак надана копія документа не містить підпису голови Савранської селищної ради Одеської області, так само як і наявна у відкритому доступі на веб-порталі (https://prozorro.gov.ua/) копія відповідного документа, відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутня можливість встановлення факту вчинення відповідного правочину між сторонами у справі.

Окрім того, станом на ту дату, якою датована додаткова угода №2 (30.12.2022), директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» Герасимчук В.І. перебував у Державній установі «ОДЕСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд правильно не взяв до уваги додаткову угоду №2 від 30.12.2022 в якості доказу у справі.

Колегія суддів зазначає, що предметом договору №79 від 17.12.2021, укладеного за результатами проведення відповідачем процедури публічної закупівлі (спрощеної/допорогової), є роботи з установлення на опорах світильників LED з вбудованою сонячною панеллю, виконання яких заплановано здійснювати протягом 2021 - 2022 років, а оплату - за рахунок коштів обласного бюджету (додатки №3 та №4 до договору в редакції додаткової угоди №1 від 24.12.2021).

Бюджетний кодекс України (тут і далі застосовується в редакції, чинній на дату проведення закупівлі та укладення договору) визначає правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Стаття 23 цього Кодексу встановлює загальне правило, згідно з яким будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (частина перша).

Згідно з пунктами 6 - 8 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України:

-бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження;

-бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому;

-бюджетне призначення - це повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Наведеною в частині першій статті 23 Бюджетного кодексу України умовою здійснення бюджетного зобов`язання та платежів з бюджету законодавець встановив особливості розрахунків бюджетними коштами - за наявності відповідного бюджетного призначення.

Наслідки недотримання цієї вимоги визначені Бюджетним кодексом України та передбачають недійсність як розміщеного замовлення, так і договору, укладеного протягом бюджетного періоду, якщо розпорядником бюджетних коштів за цими замовленням та договором взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень.

Частиною третьою статті 48 Бюджетного кодексу України, яка кореспондує наведеним положенням частини першої статті 23 цього Кодексу, передбачено, що розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Тобто норми статті 23 та частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України, які перебувають у системному взаємозв`язку, встановлюють вимогу до умов розміщення закупівлі та умов договору, що планується для укладення за результатами цієї процедури, а саме - здійснення бюджетного зобов`язання та платежів з бюджету лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Така вимога законодавця закладає основи розрахунків у правовідносинах із публічної закупівлі товарів (робіт/послуг) за відповідним договором.

Щодо порядку здійснення розрахунків за договором підряду, то згідно зі статтями 843, 844 та 846, 854 Цивільного кодексу України порядок розрахунків, ціна роботи та строки її виконання є істотними умовами договору підряду.

Ці умови визначаються та погоджуються в договорі на розсуд сторін, а у випадках передбачених законом, - відповідно до актів цивільного законодавства (норми частини третьої статті 6, частини першої статті 628 Цивільного кодексу України).

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України (частина друга статті 23 зазначеного Кодексу).

Щодо розподілу повноважень при розпорядженні бюджетними коштами, то з урахуванням положень статей 2, 22 Бюджетного кодексу України та пунктів 5, 7, 43 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (тут і далі застосовується в редакції, чинній на дату проведення процедури закупівлі та укладення договору, далі - Порядок №228), Савранська селищна рада Одеської області у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі робіт з установлення на опорах світильників LED з вбудованою сонячною панеллю за договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначених робіт в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, яким є Одеська обласна рада.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 2, статей 3, 75 - 77 Бюджетного кодексу України місцевий бюджет затверджується на один бюджетний період, який для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Водночас умови здійснення довгострокових бюджетних зобов`язань (строк дії яких перевищує один бюджетний період (більше одного року, довгострокові договори)) встановлені Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309 (далі - Порядок №309, тут і далі застосовується в редакції, чинній на дату проведення процедури закупівлі та укладення договору), що розроблений на виконання статей 43, 46, 48, 51, 112, 116 - 118 Бюджетного кодексу України.

За змістом пункту 2.2. Порядку № 309 умовою бюджетного зобов`язання за довгостроковим договором, укладеним за процедурою публічної закупівлі, є обов`язкова наявність додатку до довгострокового договору - календарного плану, відомості в якому мають відповідати плановим показникам поточного бюджетного періоду в Реєстрі бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Додаткові вимоги до договору підряду, період виконання робіт за яким становить більше одного календарного року, визначені законодавцем в Загальних умовах укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 (далі - Загальні умови, положення яких тут і далі застосовуються в редакції, чинній на дату проведення процедури закупівлі та укладення договору), також передбачають наявність такої невід`ємної частини договору підряду, як план, за яким проводиться фінансування робіт (будівництва об`єкта).

Цей план складається з урахуванням календарних графіків виконання робіт і порядку проведення розрахунків за виконані роботи на весь період будівництва за роками, а на поточний рік - за місяцями з визначенням джерел та напрямів фінансування (видами витрат) (пункти 5, 83, 84 Загальних умов).

При цьому, відповідно до пункту 2 Загальних умов цей нормативний акт є обов`язковим для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників).

За змістом наведених положень Порядку №309 та Загальних умов ці підзаконні акти конкретизують норму статті 23 Бюджетного кодексу України, встановлюючи однакову та обов`язкову в розумінні частини третьої статті 6, частини першої статті 628 Цивільного кодексу України вимогу до довгострокового договору (підряду), який фінансується за рахунок бюджетних коштів, а саме наявність складеного за правилами зазначених нормативних актів плану фінансування робіт (календарного плану).

Такий план може бути у вигляді додатка до договору (його невід`ємної частини) або визначений безпосередньо в тексті договору та становить порядок здійснення розрахунків за таким договором.

Отже, саме цей план, яким визначається порядок розрахунків, вказує, що при розміщенні публічного замовлення з придбання робіт з довгостроковими бюджетними зобов`язаннями та укладенні відповідного договору дотримано вимог статті 23 Бюджетного кодексу України щодо встановленого нею порядку здійснення довгострокових бюджетних зобов`язань - за наявності відповідного бюджетного призначення.

Тому відсутність зазначеного плану або визначення в ньому порядку здійснення розрахунків усупереч наведеним положенням Порядку №309 та Загальних умов свідчить про невідповідність довгострокового договору підряду, який фінансується за рахунок бюджетних коштів, у частині здійснення розрахунків бюджетними коштами вимогам законодавства, а саме статті 23 Бюджетного кодексу України.

Узагальнюючі викладене, за змістом наведених положень, що регламентують порядок та умови здійснення довгострокових бюджетних зобов`язань (за договорами, строк виконання яких становить більше одного календарного року), Верховний Суд у постанові від 15.03.2024 у справі №916/1621/22 дійшов таких висновків:

-положення частини першої статті 23 та частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України встановлюють обов`язкову відповідно до актів цивільного законодавства вимогу до договорів, що укладаються за результатами проведення процедури публічної закупівлі та фінансуються за бюджетні кошти, - наявність відповідного бюджетного призначення;

-реалізацію цієї вимоги Бюджетного кодексу України конкретизовано в Порядку №309, а щодо договору підряду - в Загальних умовах, за змістом яких при розміщенні замовлення про публічну закупівлю та укладенні довгострокового договору (підряду) складається календарний / фінансовий план, який відображає порядок здійснення розрахунків за договором та має містити:

а)інформацію про розподіл за роками суми коштів, що становить загальну ціну закупівлі та договору, для розрахунку за ним;

б)за перший (поточний) рік виконання договору (робіт) - щомісячний розподіл коштів, сума яких має узгоджуватися і з відповідною сумою витрат, визначених у затвердженому бюджеті поточного періоду, тобто того бюджетного періоду, який відповідає першому (поточному) календарному року виконання робіт за договором.

У зазначеному висновку Верховний Суд також наголосив, що інформація про порядок розрахунків у вигляді фінансового / календарного плану, складеного відповідно до вимог Порядку №309 та Загальних умов, має бути відображена при розміщенні публічного замовлення (в тексті оголошення), оскільки договір, що буде укладений за результатами процедури публічної закупівлі, та його умови мають відповідати змісту зазначеного замовлення, з урахуванням Закону України «Про публічні закупівлі.

Дотримання наведених вимог при розміщенні замовлення про публічну закупівлю та подальшому укладенні відповідного договору з довгостроковими бюджетними зобов`язаннями свідчитиме про те, що замовлення про публічні закупівлі розміщене і бюджетні зобов`язання за відповідним договором взяті за наявності бюджетного асигнування відповідно до бюджетного призначення, а тому є такими, що відповідають вимогам статті 23 Бюджетного кодексу України, що виключає їх недійсність за частиною третьою статті 48 цього Кодексу.

Як встановлено Південно-західним апеляційним господарським судом, Рішенням сесії Одеської обласної ради від 17.12.2021 №343-VІІІ внесено зміни до рішення Одеської обласної ради від 24.12.2020 №43- VIII «Про обласний бюджет Одеської області на 2021 рік» та викладено додатки 1-11 до цього рішення у новій редакції.

Зокрема, розподілом коштів бюджету розвитку на здійснення заходів на будівництво, реконструкцію і реставрацію, капітальний ремонт об`єктів виробничої, комунікаційної та соціальної інфраструктури за об`єктами у 2021 році (додаток №6) передбачено видатки бюджету на «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області» у розмірі 31500,00 грн.

Водночас, згідно із планом фінансування робіт (додаток №3 до договору на момент укладення договору - 17.12.2021), оплата вартості робіт у сумі 1494906,88 грн передбачалася у поточному році, а саме, у грудні 2021 року.

Тобто, на момент укладення договору не передбачалось коштів на «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області» в сумі 1494906,88 грн, адже рішенням Одеської обласної ради від 17.12.2021 №343-VІІІ передбачено видатки бюджету на «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області» у сумі 31500,00 грн.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що договір на момент його укладення (17.12.2021) не відповідав відомостям місцевого бюджету на 2021 рік, а отже, і вимогам статті 23 Бюджетного кодексу України, що є підставою для недійсності договору згідно із частиною третьою статті 48 цього Кодексу.

При цьому з огляду на висновок про правила визначення порядку розрахунків за довгостроковим договором, що фінансується за рахунок бюджетних коштів, у вигляді фінансового / календарного плану, подальші зміни, внесені до договору та додатку №3 - плану фінансування робіт, згідно з яким витрати за договором на поточний 2021 рік в сумі 31500,00 грн стали відповідати передбаченим видаткам обласного бюджету на 2021 рік на «Капітальний ремонт. Благоустрій території вулиць Першотравнева, Острівна, Лермонтова, Соборна, Крилова, Крупської, Боровіцького, Пушкіна, Виноградна в смт.Саврань Савранської селищної ради Подільського району Одеської області», не спростовують висновку про невідповідність вимогам статті 23 Бюджетного кодексу України та недійсність за частиною третьою статті 48 цього Кодексу договору, укладеного за результатами проведеної процедури закупівлі.

Згідно з положеннями частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін чи волі будь-якої іншої особи автоматично.

Крім того, нікчемний правочин не породжує правових наслідків, притаманних правочинам цього виду, тобто не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого і сторони не досягнуть бажаного результату внаслідок вчинення нікчемного правочину. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто.

У цих висновках Південно-західний апеляційний господарський суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду щодо нікчемного правочину, викладеної, зокрема, і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.11.2023 у справі №755/12702/22 (провадження №61-11920св23).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зазначила, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним за законом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою, що договір підряду №79 від 17.12.2021 укладено всупереч вимогам закону, зокрема частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, та на нього поширюються правила недійсності, визначені частиною третьою статті 48 Бюджетного кодексу України, які безпосередньо встановлюють недійсність такого договору, тобто вказують на його нікчемність (недійсність якого прямо встановлена законом), тоді як закон не вимагає визнання такого правочину недійсним.

Частинами першою та другою статті 216 Цивільного кодексу України передбачені загальні наслідки недійсного правочину: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, нікчемний правочин породжує лише наслідки, пов`язані з його недійсністю.

Наслідки вчинення правочину, недійсного з підстав, передбачених частиною третьою статті 48 Бюджетного кодексу України, законодавець визначив у спеціальних нормах частини четвертої цієї статті, зазначивши, що:

-зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів; взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства; витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються;

-вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов`язань, у судовому порядку.

Тож у разі встановлення обставин виконання договору застосовуються зазначені положення статті 48 Бюджетного кодексу України.

Такі правові висновки щодо застосування статей 203, 215, 216 Цивільного кодексу України у сукупності зі статтями 23, 48 Бюджетного кодексу України викладена у згаданій вище постанові Верховного Суду від 15.03.2024 у справі №916/1621/22.

Підсумовуючи викладене, договір підряду №79 від 17.12.2021 укладено всупереч вимогам вимогам статті 23 Бюджетного кодексу України, та на нього поширюються правила недійсності, визначені частиною третьою статті 48 Бюджетного кодексу України, які безпосередньо встановлюють недійсність такого договору, тобто вказують на його нікчемність (недійсність якого прямо встановлена законом), та за таким договором в силу частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України не виникають бюджетні зобов`язання.

Щодо обставин виконання позивачем договору колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд послідовно у своїй практиці зазначає, що під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів підряду, до предмета дослідження, серед іншого, входить встановлення обставин щодо характеру, обсягу, якості робіт, що є предметом договору, строків їх виконання та порядок їх прийняття, аналіз доказів, поданих на підтвердження виконання та передання цих робіт, встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості робіт фактично виконаним роботам (підпункт 8.4.1. постанови Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/3802/19, пункт 4.6. постанови Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №910/15234/18, постанова Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №910/5253/19, постанова Верховного Суду від 21.12.2020 у справі №910/14846/19).

За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до приписів статей 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач у своєму позові стверджує про те, що в лютому 2022 року ним були виконані роботи у повному обсязі на загальну суму 1494906,88 грн, та він надав відповідачу примірники оригіналів довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 та акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в для підписання, які, однак, відповідачем підписані не були.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, виходив з того, що якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України. При цьому, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта.

Місцевий господарський суд зазначив, що враховуючи те, що умовами договору передбачено надання Савранською селищною радою Одеської області зауважень або заперечень проти підписання актів виконаних робіт, тобто безпосередньо на раду, як на замовника, покладено обов`язок із перевірки виконаних підрядником робіт, наданий 13.09.2022 радою лист №02-11/2171/1936 стосується формальної відмови від підписання актів, і не спростовує належного виконання робіт, не містить переліку необхідних доробок чи будь-яких інших недоліків.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки виходячи із приписів статей 73, 74, 76 - 79, 86 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Єдиними доказами у справі, якими позивач підтверджує виконання робіт за договором на загальну суму 1494906,88 грн, є підписані лише з його боку довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в.

Апеляційний суд зазначає, що такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Так, за умовами пункту 1.2. договору склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації (пункт 1.2. договору).

Згідно із пунктом 4.1. договору замовник після реєстрації цього договору в Державній казначейській службі України передає підрядникові: а) будівельний майданчик (фронт робіт); б) проектну документацію в обсягах та у строки передбачені цим договором; в) дозвільні документи, необхідні для виконання робіт.

У пункті 5.2. до обов`язків замовника віднесено, зокрема: передати підряднику проектно-кошторисну документацію та надати фронт робіт (будівельний майданчик) (підпункт 5.2.1).

В свою чергу, підрядник зобов`язаний в п`ятиденний строк з дня закінчення проведення робіт повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо будівництва об`єкта і об`єкт в цілому (підпункт 6.2.6. пункту 6.2. договору).

Матеріали справи не містять доказів виконання наведених умов договору як замовником, так і підрядником. Зокрема, відсутня проектно-кошторисна документація, в якій згідно із пунктом 1.2. договору визначаються склад та обсяги робіт, що є предметом договору, з огляду на що за договором підряду неможливо встановити відповідність обсягу робіт за договором підряду №79 від 17.12.2021, а саме, кількості світильників LED з вбудованою сонячною панеллю, які мав установити підрядник (позивач), фактично виконаним роботам, зазначеним позивачем у акті прийманні виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року, підписаним ним в односторонньому порядку, як наслідок, неможливо з`ясувати відповідність визначеної в договорі вартості робіт, які просить стягнути позивач в рамках даного спору, фактично виконаним роботам.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинами справи, та неправильного застосування норм матеріального права і ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням прийняття судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Савранської селищної ради задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 у справі №916/4671/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

3.Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4.Судові витрати за подання позовної заяви покласти на позивача.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» на користь Одеської обласної прокуратури 41126 /сорок одну тисячу сто двадцять шість/ гривень 49 копійок витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Повний текст постанови складено 16.09.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран