номер провадження справи 27/127/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 Справа № 908/1309/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

до відповідача: Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Чубанова, 8, м. Запоріжжя, 69118)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, 58, м. Запоріжжя, 69095, ідентифікаційний код юридичної особи 43315529)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 168, м. Запоріжжя, 69107, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997)

про стягнення 56 707 грн 80 коп.

за участю представників

від позивача: Абібуллава А.Ш., адвокат, ордер серія АЕ № 1278347 від 11.04.2024 в режимі відеоконференцзв`язку

від відповідача: не з`явився

від третьої особи -1: не з`явився

від третьої особи -2: Орлова О.О., самопредставництво, виписка з ЄДР

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Абібуллаєв Шевке звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти в розмірі 56 707 грн 80 коп.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1309/24 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву залишено без руху, надано Фізичній особі-підприємцю Абібуллаєву Шевкет строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

13.05.2024 Фізична особа-підприємець Абібуллаєв Шевке сформував в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду. Також, у зазначеній заяві позивач з метою усунення недоліків позовної заяви зазначає, що відповідачем за позовом є Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Чубанова, 8, м. Запоріжжя, 69118). Просить суд змінити процесуальний статус Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідача-2 на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Також, позивачем внесені уточнення до прохальної частини позовної заяви та викладено її в наступній редакції:

- задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Абібуллаєв Шевкет (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно стягнуті кошти в розмірі 56 707,80 грн 80 коп.;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) на користь ФОП Абібуллаєв Шевкет (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу (докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, в порядку передбаченому ст. 129 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1309/24. Присвоєно справі номер провадження 27/127/24. Підготовче судове засідання призначено на 19.06.2024.

Також, вказаною ухвалою суду в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

23.05.2024 через підсистему «Електронний суд» Державною службою України з безпеки на транспорті поданий до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет.

27.05.2024 Фізичною особою-підприємцем Абібуллаєвим Шевкет поданий через підсистему «Електронний суд» подана відповідь на відзив.

07.06.2024 на адресу суду від Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області надійшли заперечення на позовну заяву, у яких останнє просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

12.06.2024 Фізичною особою-підприємцем Абібуллаєвим Шевкет поданий через підсистему «Електронний суд» подана відповідь на заперечення третьої особи.

17.06.2024 через підсистему «Електронний суд» Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) поданий до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 19.06.2024 задоволена заява Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет про проведення судового засідання 19.06.2024 об 11 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/1309/24.

Ухвалою суду від 19.06.2024 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 15.07.2024.

25.06.2024 Фізичною особою-підприємцем Абібуллаєвим Шевкет через підсистему «Електронний суд» подана до суду відповідь на відзив Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою суду від 15.07.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 06.08.2024.

17.07.2024 Фізичною особою-підприємцем Абібуллаєвим Шевкет через підсистему «Електронний суд» до суду подана заява про доручення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 06.08.2024 суд в порядку ст. 208 Господарського процесуального кодексу України суд заслухав вступне слово позивача та Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 06.08.2024 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 03.09.2024.

03.09.2024 Головним управлінням державної казначейської служби України у Запорізькій області подані до суду пояснення у справі № 908/1309/24

03.09.2024 судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Представник Головного управління державної казначейської служби України оголосив пояснення у справі № 908/1309/24, у яких останній пояснює, що предметом справі № 908/1309/24 с стягнення на користь позивача витрат, понесених ним в рамках трьох виконавчих проваджень, зокрема: по ВП № 68435057 - 17 000,00 грн штрафу, 1 700,00 грн виконавчого збору, 170.00 грн витрат виконавчого провадження; по ВП № 70986220 17 000,00 грн штрафу, 1 700,00 грн виконавчого збору, 218.90 грн витрат виконавчого провадження; по ВП № 70986252 - 17 000.00 грн штрафу, 1 700,00 грн виконавчого збору. 21 8,90 грн витрат виконавчого провадження.

Розглянувши інформацію, зазначену у позовній заяві, у відзиві та відповіді органу ДВС на адвокатський запит, а також наявні у Головному управлінні відомості по руху коштів державного та місцевих бюджетів, третя особа-2 повідомила, що:

- при виконанні ВП № 68435057 - 17 000.00 грн штрафу, сплаченого самостійно позивачем 07.02.2022, надійшло до Державного бюджету України (відомості стосовно самостійної сплати позивачем зазначеної суми також наведено у постанові органу ДВС від 08.02.2022 по ВП № 68435057 «Про закінчення виконавчого провадження»), відомості щодо сплати та/зарахування 1 700,00 грн виконавчого збору до Державного бюджету України у Головному управлінні відсутні;

- при виконанні ВП № 70986220 - до Державного бюджету України від органу ДВС надійшло 1 700,00 грн виконавчого збору. 17 000.00 гри штрафу фактично перераховано органом ДВС згідно з платіжною інструкцією від 10.07.2023 № 6435 не на рахунок № UA008505, відкритий для зарахування надходжень до Державного бюджету України по Терпінівській сільській територіальній громаді Мелітопольського району Запорізької області, а на рахунок № UA008465, відкритий для зарахування надходжень до місцевого бюджету Тернуватської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області;

- при виконанні ВП № 70986252 -- до Державного бюджету України від органу ДВС надійшло 17 000,00 грн штрафу та 1 700, 00 грн виконавчого збору.

Третя особа-2 повідомляє, що витрати виконавчого провадження по всім трьом вищевказаним виконавчим провадженням на рахунки Державного бюджету України не надходили. Вказує, що у Головному управлінні наявна інформація про зарахування до Державного бюджету України 17 000,00 грн штрафу при здійсненні ВП № 68435057, 1 700,00 грн виконавчого збору при здійснені ВП № 70986220, 17 000,00 грн штрафу та 1 700,00 грн виконавчого збору при здійсненні ВП № 70986252. Зазначає, що надана органом ДВС інформація про перерахування згідно з платіжною інструкцією від 10.07.2023 № 6435 до Державного бюджету України на рахунок № UA008505 штрафe у розмірі 17 000,00 грн при здійсненні ВП № 70986220 не відповідає інформації по руху коштів за вказаним рахунком, наявній в Головному управлінні. У разі надання органом ДВС належної копії зазначеного платіжного документа Головне управління матиме можливість здійсниш перевірку зарахування коштів за реквізитами, вказаними у платіжному документі.

Представник Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що Головним державним виконавцем Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Катюковим В.М., розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308234 від 09.11.2021 та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 68435057 від 03.02.2022. В порядку примусового виконання виконавчого № 68435057 провадження стягнуто з позивача 18 870,00 грн, з яких: 17 000,00 грн сума штрафу; 1700,00 грн виконавчий збір; 170,00 грн витрати виконавчого провадження. 08.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП № 68435057, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 01.02.2022 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517 від 01.02.2022 у розмірі 17000 гривень відносно Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет за порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Біланом Д.Г. розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517 від 01.02.2022 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70986220 від 14.02.2023. В порядку примусового виконання ВП № 70986220 від 14.02.2023 стягнуто з позивача 18 918,90 грн, з яких: 17 000,00 грн сума штрафу; 1700,00 грн виконавчий збір; 218,90 грн витрати виконавчого провадження. 01.02.2022 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 у розмірі 17000 гривень відносно Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета за порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Біланом Д.Г. розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70986252 від 14.02.2023. В порядку примусового виконання ВП № 70986252 від 14.02.2023 стягнуто з Позивача 18 918,90 грн., з яких: 17 000,00 грн. сума штрафу; 1700,00 грн. виконавчий збір; 218,90 грн. витрати виконавчого провадження. 11.07.2023 винесено постанову про закінчення ВП № 70986220 та ВП № 70986252 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, в порядку п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 280/3392/22 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета, до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, до Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №308234 від 09.11.2021 про застосування до Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 по справі № 280/3392/22 розглянуто в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета та Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, яким апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета задоволено в повному обсязі, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця Абібулаєва Шевкета про скасування постанов стягувача, на підставі яких було здійснено примусове стягнення штрафів задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308234 від 09.11.2021 про застосування до Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,0 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308517 від 01.02.2022 про застосування до Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн; визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308518 від 01.02.2022 про застосування до Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн; стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкета судові витрати у розмірі 2481,00 грн. Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області залишено без задоволення. Повідомляє, що в ході примусового виконання виконавчих проваджень ВП № 68435057 від 03.02.2022, ВП № 70986220 та ВП № 70986252 від 14.02.2023 державним виконавцем примусово стягнуті з банківського рахунку позивача в дохід держави грошові кошти в сумі 56 707,80 грн: в ході ВП № 70986252 з Позивача в примусовому порядку стягнуто суму у розмірі 17 000,00 грн. в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6425 від 10.07.2023, 1554 від 22.03.2023, 3037 від 03.05.2023, виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн. в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6424 від 10.07.2023, 1553 від 22.03.2023, 3036 від 03.05.2023, витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 1552, 1551 від 22.03.2023; в ході ВП № 68435057 з позивача в примусовому порядку стягнуто суму у розмірі, що становить 18870,00 грн. ВП № 68435057 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення; в ході ВП № 70986220 з позивача в примусовому порядку стягнуто суму у розмірі 17 000,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6435 від 10.07.2023, виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6434 від 10.07.2023, витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6432, 6433 від 10.07.2023. Вказує, що через протиправні постанови управління Укртрансбезпеки Державної служби України, які були скасовані в судовому порядку, з позивача були в примусовому порядку стягнуті Відділом державної виконавчою службою грошові кошти в сумі 56 707,80 грн, та вказані кошти не були повернуті позивачу. Зазначає, що позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, враховуючи, що протиправним рішенням Укртрансбезпеки позивачу були спричинені збитки у вигляді стягнення з позивача грошових коштів в сумі 56 707,80 грн.

Також, представник позивача просить суд стягнути з відповідача у справі судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,0 грн.

Державна служба України з безпеки на транспорті у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначає, що Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 19.11.2021 була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308234, згодом вказана постанова була направлена для примусового виконання до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Мелітопольський ВДВС на підставі постанови № 308234 від 09.11.2021 відкрив виконавче провадження № 68435057, на підставі якого з позивача було стягнуто 17 000,00 грн штрафу в дохід держави. Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області 01.02.2022 була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517, згодом вказана постанова була направлена для примусового виконання до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі постанови № 308517 від 01.02.2022 відкрив виконавче провадження № 70986220, на підставі якого з позивача було стягнуто 17 000,00 грн штрафу в дохід держави. Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області 01.02.2022 була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518, згодом вказана постанова була направлена для примусового виконання до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі постанови № 308518 від 01.02.2022 відкрив виконавче провадження № 70986252, на підставі якого з позивача було стягнуто 17 000,00 грн штрафу в дохід держави. Повідомляє, що не погоджуючись із зазначеними постанови Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування постанов: № 308234 від 09.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн; № 308517 від 01.02.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн; № 30851 від 01.02.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справ і№ 280/3392/22 адміністративний позов ФОП Абібуллаєва Шевкета до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 308234 від 09.11.2021, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 по справі № 280/3392/22 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ФОП Абібуллаєва Шевкета про скасування постанов стягувача, на підставі яких було здійснено примусове стягнення штрафів задоволено. Вказує, що Державна служба України з безпеки на транспорті здійснює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за зверненням суб`єктів господарювання та громадян відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182. Звертає увагу на те, що з ФОП Абібуллаєв Шевкет було стягнуто кошти за виконавчим провадженням відкритим Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегаонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вказує, що станом на дату стягнення загальної суми штрафу у розмірі 56707,80 грн., постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу від 09.11.2021 № 308234, від 01.02.2022 № 308517, від 01.02.2022 № 308518, були чинними. Зазначає, що оскільки з ФОП Абібуллаєва Шевкета було стягнуто адміністративно-господарський штрафи за виконавчими документами, які перебували на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), органами, що контролює справляння надходжень бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)», у даному випадку, являється Міністерство юстиції України. Укртрансбезпека не вбачає можливості у поверненні стягнутої суми адміністративно-господарського штрафу, оскільки стягнуті грошові кошти обліковуються на рахунку Державного бюджету України, відкритого в органі Казначейства. Зазначаємо, що Укртрансбезпека не є розпорядником рахунків державного бюджету, а є органом, що контролює справляння надходжень до бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)». Вказує, що контроль за справлянням надходжень до бюджету за виконавчими документами, які перебувають або перебували на виконанні в органах державної виконавчої служби здійснює Міністерство юстиції України.

Представник Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Зазначає, що ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Вказує, що згідно зі ст. 27 Закону України № «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, ідо справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Звертає увагу на те, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України, а рахунки органу державної виконавчої служби та рахунки державного бюджету не є тотожними поняттями. Звертає увагу суду на те, що оскільки діючим законодавством України не передбачено повернення стягнутих витрат виконавчого провадження, то такі витрати, які позивачем було сплачено за трьома виконавчими провадженнями ВП № 68435057 від 03.02,2022, ВП № 70986220 та ВП № 70986252 від 14,02.2023 не підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Також, представник Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області зазначив, що розглянувши інформацію, зазначену у позовній заяві, у відзиві та відповіді органу ДВС на адвокатський запит, а також наявні у Головному управлінні відомості по руху коштів державного та місцевих бюджетів, третя особа-2 повідомила, що:

- при виконанні ВП № 68435057 - 17 000.00 грн штрафу, сплаченого самостійно позивачем 07.02.2022, надійшло до Державного бюджету України (відомості стосовно самостійної сплати позивачем зазначеної суми також наведено у постанові органу ДВС від 08.02.2022 по ВП № 68435057 «Про закінчення виконавчого провадження»), відомості щодо сплати та/зарахування 1 700,00 грн виконавчого збору до Державного бюджету України у Головному управлінні відсутні;

- при виконанні ВП № 70986220 - до Державного бюджету України від органу ДВС надійшло 1 700,00 грн виконавчого збору. 17 000.00 гри штрафу фактично перераховано органом ДВС згідно з платіжною інструкцією від 10.07.2023 № 6435 не на рахунок № UA008505, відкритий для зарахування надходжень до Державного бюджету України по Терпінівській сільській територіальній громаді Мелітопольського району Запорізької області, а на рахунок № UA008465, відкритий для зарахування надходжень до місцевого бюджету Тернуватської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області;

- при виконанні ВП № 70986252 -- до Державного бюджету України від органу ДВС надійшло 17 000,00 грн штрафу та 1 700, 00 грн виконавчого збору.

Представник третьої особи-2 повідомив, що витрати виконавчого провадження по всім трьом вищевказаним виконавчим провадженням на рахунки Державного бюджету України не надходили. Вказує, що у Головному управлінні наявна інформація про зарахування до Державного бюджету України 17 000,00 грн штрафу при здійсненні ВП № 68435057, 1 700,00 грн виконавчого збору при здійснені ВП № 70986220, 17 000,00 грн штрафу та 1 700,00 грн виконавчого збору при здійсненні ВП № 70986252. Зазначає, що надана органом ДВС інформація про перерахування згідно з платіжною інструкцією від 10.07.2023 № 6435 до Державного бюджету України на рахунок № UA008505 штрафe у розмірі 17 000,00 грн при здійсненні ВП № 70986220 не відповідає інформації по руху коштів за вказаним рахунком, наявній в Головному управлінні. У разі надання органом ДВС належної копії зазначеного платіжного документа Головне управління матиме можливість здійсниш перевірку зарахування коштів за реквізитами, вказаними у платіжному документі.

Відносно стягнення витрат на професійну правничу допомогу третя особа у запереченнях на позов повідомив, що попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести, у розмірі 25 000,00 грн не відповідає принципу співмірності, розумності та обґрунтованості. Зазначив, що у разі задоволення позову, відшкодування понесених позивачем судових витрат та витрат на правничу допомогу у цій справі, мають бути покладені на відповідача.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відзиві на позовну заяву надало наступні пояснення по суті спору. Згідно із відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, у відділі на примусовому виконанні не перебувало виконавче провадження щодо стягнення коштів з боржника ФОП Абібуллаєва Шевкета на користь Держави в особі Придніпровське міжрегіональне управління Укратрансбезпеки, відкрите на підставі постанови № 308234 від 09.11.2021. Відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження № 68435057 про стягнення коштів з боржника ФОП Абібуллаєва Шевкета на користь Держави в особі Придніпровське міжрегіональне управління Укратрансбезпеки, відкрите на підставі постанови № 308234 від 09.11.2021, перебувало на примусовому виконанні у Мелітопольському відділі державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 08.02.2022 у межах виконавчого провадження № 68435057 головним державним виконавцем Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Катюковим Володимиром Миколайовичем, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Наказом Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» (зі змінами, внесеними наказом № 182/5 від 11.01.2023) визначено, що під час дії воєнного стану відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія на яку поширюється компетенція, зокрема, Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Зазначає, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не може вважатися відповідачем/органом, який здійснював примусове виконання рішень за виконавчим провадженням № 68435057, яке було відкрито та закінчено Мелітопольським відділом державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а не передано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у порядку п. 4 розд. I Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вказує, що у межах виконавчого провадження № 70986252 з примусового виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 (яке відкрито відділом 14.02.2023 та закінчено 11.07.2023 у порядку п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») відділом: суму боргу у розмірі 17 000,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6425 від 10.07.2023, 1554 від 22.03.2023, 3037 від 03.05.2023; виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6424 від 10.07.2023, 1553 від 22.03.2023, 3036 від 03.05.2023; витрати виконавчого провадження у розмірі 218,9 грн. в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 1552, 1551 від 22.03.2023. У межах виконавчого провадження № 70986252 суму боргу у розмірі 17 000,00 грн. перераховано на рахунок: UA0008001 у Казначейство України (ЕАП) (МФО: 899998), , ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081301. У межах виконавчого провадження № 70986220 з примусового виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517 від 01.02.2022 (яке відкрито відділом 14.02.2023 та закінчено 11.07.2023 у порядку п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») відділом: суму боргу у розмірі 17 000,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6435 від 10.07.2023; виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6434 від 10.07.2023; витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн. в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6432, 6433 від 10.07.2023. У межах виконавчого провадження № 70986220 суму боргу у розмірі 17 000,00 грн перераховано на рахунок: UA0008505 у Казначейство України (ЕАП) (МФО: 899998), , ГУК у Зап.обл/ТГ с.Терпiння/21081100. Повідомляє, що під час примусового виконання виконавчого провадження 70986252 та 70986220 до відділу не надходили документи, на підставі яких у порядку ст. ст. 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право зупинити вчинення виконавчих дій та/або зупинити виконавчого провадження, або закінчити виконавчі провадження у порядку п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню).

Повідомляє, що під час примусового виконання виконавчого провадження 70986252 та 70986220 жодні дії виконавця в установленому законом порядку не оскаржено та не визнано їх незаконними. Посилаючись на практику Верховного Суду зазначає, що згідно якої виконання боржником рішення у добровільному порядку або скасування виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не звільняє його від обов`язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час примусового виконання виконавчого документу. Суд зазначає, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій. Такі витрати компенсуються за рахунок боржника безвідносно до того, чи виконано рішення боржником у добровільному порядку, чи скасовано документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Вказує, що стягнуті у межах виконавчого провадження № 70986252 з примусового виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн. та стягнуті у межах виконавчого провадження № 70986252 витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн. компенсуються за рахунок боржника и не можуть бути стягнуті з органів державної виконавчої служби взагалі.

Згідно до статті 210 ГПК України, суд дослідив документальні доказів, які надані сторонами у справі.

Заслухавши представників позивача третьої особи-2, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Придніпровським міжрегіональним управлінням Уктрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308234 від 09.11.2021 у розмірі 17 000,00 грн відносно ФОП Абібуллаєва Шевкета за порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Головним державним виконавцем Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Катюковим В.М., розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308234 від 09.11.2021 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68435057 від 03.02.2022. В порядку примусового виконання виконавчого провадження стягнуто з позивача було стягнуто 18 870,00 грн., з яких: 17 000,00 грн. сума штрафу, 1700,00 грн. виконавчий збір, 170,00 грн витрати виконавчого провадження.

08.02.2022 Мелітопольськім відділом державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення ВП 68435057 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також, у зазначеній постанові зазначено, що згідно квитанції № 60810108 від 07.02.2022 боржник борг в сумі 17 000,00 грн сплатив в повному обсязі.

01.02.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517 у розмірі 17 000,00 грн відносно ФОП Абібуллаєва Шевкета за порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Біланом Д.Г. розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308517 від 01.02.2022 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70986220 від 14.02.2023. В порядку примусового виконання виконавчого провадження стягнуто з позивача було стягнуто 18 918,90 грн., з яких: 17 000,00 грн. сума штрафу, 1 700,00 грн. виконавчий збір, 218,90 грн. витрати виконавчого провадження.

11.07.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення ВП № 70986220 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також, у зазначеній постанові зазначено, що: суму боргу у розмири 17 000,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6435 від 10.07.2023, виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6434 від 10.07.2023, витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6432, №6433 від 10.07.2023.

Також Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 у розмірі 17000 гривень відносно ФОП Абібуллаєва Шевкета за порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. розглянуто заяву про примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308518 від 01.02.2022 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70986252 від 14.02.2023. В порядку примусового виконання виконавчого провадження № 70986252 стягнуто з позивача було стягнуто 18 918,90 грн., з яких: 17 000,00 грн. сума штрафу, 1 700,00 грн. виконавчий збір, 218,90 грн. витрати виконавчого провадження.

11.07.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення ВП № 70986252 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також, у зазначеній постанові зазначено, що: суму боргу у розмири 17 000,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжними інструкціями № 6425 від 10.07.2023, № 1554 від 22.03.2023, № 30378 від 03.05.2023, виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 6424 від 10.07.2023, витрати виконавчого провадження у розмірі 218,90 грн в повному обсязі сплачено та перераховано платіжною інструкцією № 1552, № 1551 від 10.07.2023.

Отже, загалом за трьома виконавчими провадженнями № 68435057, № 70986220, № 70986252 з ФОП Абібуллаєва Шевкета в дохід держави стягнуто 56 707,80 грн.

Не погоджуючись з діями Державної служби України з безпеки на транспорті ФОП Абібуллаєв Шевкет було подано до Запорізького окружного адміністративного суду позовну заяву з вимогою до відповідача щодо:

- визнання протиправною та скасування постанови №308234 від 09.11.2021 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн.;

- визнання протиправною та скасування постанови №308517 від 01.02.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн.;

- визнання протиправною та скасування постанови №308518 від 01.02.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 280/3392/22 адміністративний позов ФОП Абібуллаєва Шевкета, до відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, до Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна служба України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанов, задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №308234 від 09.11.2021 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 по справі № 280/3392/22 апеляційну скаргу ФОП Абібуллаєва Шевкета задоволено в повному обсязі. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ФОП Абібулаєва Шевкета про скасування постанов стягувача, на підставі яких було здійснено примусове стягнення штрафів задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308234 від 09.11.2021 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308517 від 01.02.2022 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308518 від 01.02.2022 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ФОП Абібуллаєва Шевкета судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Вказана постанова Третього апеляційного адміністративного суду складена 11.07.2023 та набрала законної сили.

Таким чином, до Державного бюджету України зайво сплачені грошові кошти у розмірі 51 000,00 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Так ст. 1212 Цивільного кодексу України, далі ЦК України, регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, відповідно до якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Застосування ст. 1212 ЦК України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Крім того, за змістом положень ст. 1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов`язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі № 280/3392/22 визнано протиправною та скасовано

- постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308234 від 09.11.2021 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн;

- постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308517 від 01.02.2022 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн;

- постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308518 від 01.02.2022 про застосування до ФОП Абібуллаєва Шевкета адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Таким чином, до Державного бюджету України зайво сплачені грошові кошти в загальній сумі 51 000,00 грн, а відтак є такими, що зараховані до Державного бюджету України без відповідної правової підстави.

Позивач має право на повернення сплачених на підставі вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу грошових коштів в загальній сумі 51 000,00 грн, якому кореспондує відповідний обов`язок відповідача вчинити дії, спрямовані на повернення грошових коштів в розмірі 51 000,00 грн.

Згідно зі статтею 29 Бюджетного кодексу України, далі БК України, до доходів загального фонду Державного бюджету України належать, зокрема, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, що відповідно до закону сплачуються при поданні ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів на клеймування державним пробірним клеймом до казенних підприємств пробірного контролю та під час набуття права власності на легкові автомобілі, з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна, з користування та надання послуг стільникового рухомого зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 БК України Казначейство України веде бухгалтерський веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787(далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

У спірних правовідносинах органом, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету та за поданням якого мало б здійснюватись повернення коштів, які були помилково сплачені до Державного бюджету України, є Державна служба України з безпеки на транспорті.

У разі, коли орган, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету в установлений законом строк не надає відповідне подання органу державного казначейства, платник може скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру/помилково сплаченої суми) з Державного бюджету України.

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому в господарському процесі згідно із ч. 4 ст. 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

На момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України безпідставно стягнутих коштів в сумі 51 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 7 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Отже, як вбачається з п. 7 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про накладення адміністративно-господарських штрафів є виконавчими документами, а штрафи визначені вказаними постановами підлягають стягненню органами державної виконавчої служби.

Станом на дату стягнення загальної суми штрафу у розмірі 51 000,00 грн, постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу від 09.11.2021 № 308234, від 01.02.2022 № 308517, від 01.02.2022 № 308518, були чинними.

В процесі примусового виконання вказаних постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу органами державної виконавчої служби були відкриті виконавчі провадження № 68435057, № 70986220, № 70986252, за якими, окрім штрафу в загальній сумі 51 000,00 грн, з позивача були стягнуті виконавчий збір на загальну суму 5 100,00 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 607,80 грн.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належать до коштів виконавчого провадження. Зокрема, витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, стягнуті з позивача суми виконавчого збору в розмірі 5 100,00 грн підлягають поверненню саме з Державного бюджету України, як і витрати виконавчого провадження в сумі 607,80 грн.

Посилання Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області на неможливість підтвердження зарахування всіх сум стягнутих з позивача за виконавчими провадженнями № 68435057, № 70986220, № 70986252, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позову у повному обсязі.

Також слід зазначити, що ГПК України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З дотриманням пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позивачем у позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач поніс у зв`язку з розглядом справи витрати: судовий збір за подання позовної заяви 3 028,00 грн; витрати на професійну правову допомогу 25 000,00 грн.

В судовому засіданні 03.09.2024 представник позивача заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 37 500,00 грн.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження стягнення суми 37 500,00 грн правових витрат позивачем подано копію договору про надання правової/правничої допомоги № 10/04/2024 від 10.04.2024, укладеного між адвокатом Абібуллаєвою Акіме Шевкетівною, далі Адвокат, та Фізичною особою-підприємцем Абібуллаєва Шевкет, далі Клієнт, предметом якого (пункт 1.1) є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних та невизнаних прав та законних інтересів у господарському та адміністративному судочинстві в усіх судових справах (у суді першої та апеляційної інстанції), стягнення з Державного бюджету України на користь клієнта безпідставно стягнуті кошти за виконавчими провадженнями ВП № 68435057 від 03.02.2022, ВП № 70986220 та ВП № 70986252 від 14.02.2023 в Господарському суді Запорізької області, в суді апеляційної інстанції, в тому числі представництво інтересів Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності. За умовами п. 1.2. більш детальний перелік послуг, що зобов`язується надати Адвокат встановлюється в додатках до даного договору (Актах), які є його невід`ємною частиною. Умовами п. 2.2 визначено, що оплата за даним договором здійснюється в порядку після оплати та здійснюється протягом 30-ти днів з моменту винесення судом рішення по справі.

Відповідно до акту здачі-прийняття від 16.07.2024 наданої правничої допомоги по договору № 10/04/2024 про надання правової/правничої допомоги від 10.04.2024 Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги на загальну суму 37 500,00 грн:

- ознайомлення з матеріалами справи, документами та для вироблення правової позиції, вивчення загальної судової практики та правових позицій Верховного суду, надання усних та письмових консультацій, кількість годин 1,5, ціна за годину роботи 1500,00 грн, сума 2250,00 грн;

- складання позовної заяви, кількість годин 10, ціна за годину роботи 1500,00 грн, сума 15 000,00 грн;

- складання заяви про усунення недоліків від 11.05.2024, кількість годин 3, ціна за годину роботи 1500,00 грн, сума 4 500,00 грн;

- складання відповіді на відзив Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області, кількість годин 3,5, ціна за годину роботи 1500,00 грн, сума 5 250,00грн;

- складання відповіді на відзив Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), кількість годин 3, ціна за годину роботи 1500,00 грн, сума 4 500,00грн;

- складання відповіді на відзив Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), кількість годин 1, ціна за годину роботи 1 500,00 грн, сума 1 500,00грн;

- участь в судовому засіданні у справі № 908/1309/24 19.06.2024 та 15.07.2024, кількість годин 2 судових засідання, ціна за годину роботи 1 500,00 грн, сума 3 000,00грн.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів ч. 5 ст. 126 ГПК України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У даному випадку, при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує категорію та складність справи, предмет спору, заявлену до стягнення суму, здійсненні адвокатом дії зі складення процесуальних документів у цій справі.

Керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є явно завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на те, що дана справа не є складною, справа є малозначною.

Суд вважає справедливими та пропорційними в цій справі витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 50, 123, 129, 233, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет до Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно стягнуті кошти в сумі 56 707,80 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сім гривень 80 коп.)

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкуоьтурна, буд. 9, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) на користь Фізичної особи-підприємця Абібуллаєва Шевкет ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу позову в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено та підписано 13.09.2024.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.