ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Справа № 915/222/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) - ОСОБА_2

від відповідача (представник відповідача) - Панченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України,

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Прім", вул.8 Березня, 18, с.Іванівка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57145

електронна пошта:

про: стягнення 530 422,00 грн.

Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №78/6-710 від 23.02.2024 (вх.№2516/24 від 04.03.2024) в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Прім" 530 422,00 грн. збитків, завданих внаслідок завищення ціни Контракту.

В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено державний контракт на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023. На виконання умов Контракту відповідач поставив товар, який прийнятий та сплачений позивачем. У подальшому, управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності позивача за період з 01.01.2021 по 31.08.2023, висновки якого викладено в акті ревізії від 08.12.2023 №040508-20/4. За результатами зустрічної звірки відповідача управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області складено фактичний розрахунок калькуляції ціни товару, згідно якого ціна Контракту завищена відповідачем на суму 530 422,00 грн., які були сплачені позивачем. Вказане призвело до завдання майнової шкоди (збитків) позивачу на суму 530 422,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.04.2024. Встановлено учасникам справи строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач через систему "Електронний суд" надав відзив на позовну заяву (вх.№3706/24 від 28.03.2024) (т.1 а.с.116 - 124), який був залучений судом до матеріалів справи. У вказаному відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що усі умови Контракту стосовно ціни, порядку розрахунку, поставки, якості та інше дотримані сторонами під час виконання, товар був поставлений своєчасно та в повному обсязі без заперечень замовника щодо його якості, а також повністю оплачений замовником за визначеною договірною ціною (що підтверджується видатковими накладними та платіжними документами). Вказані обставини позивачем на заперечуються. Відповідач вважає, що жодним чином не порушив свої договірні зобов`язання - умови договору поставки, закріпленого в Контракті. Відповідач щодо понесення збитків позивача зазначає наступне: - за умовами Контракту товар був своєчасно поставлений в повному обсязі, належної якості за ціною погодженою сторонами, отже відсутній факт втрати, пошкодження чи знищення поставленого майна, додаткові витрати (понад розмір, погоджений Протоколом договірної ціни) витрати позивач не поніс, відсутній неодержаний прибуток (втрачена вигода), оскільки товар безпосередньо споживався позивачем; - елементи цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (дії поза межами погодженої ціни договору) та вина відповідача, а відповідно й причинний зв`язок між ними відсутні. Вказує, що виконання сторонами Контракту в повному обсязі є їх добросовісною поведінкою, передбаченою п.6 ст.3 та ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України. Будь-яких вироків суду, яким би встановлювався факт порушення відповідачем Контракту відсутні/позивачем не надано.

Позивач через систему «Електронний суд» надав заяву про продовження процесуального строку, встановленого судом (вх.№3924/24) (т.1 а.с.129-136) в якій просить суд продовжити військовій частині НОМЕР_1 до 20.04.2024 процесуальний строк для подання відповіді на відзив у справі.

09 квітня 2024 року позивачем через систему "Електронний суд" надана заява №б/н від 08.04.2024 (вх.№4212/24 від 09.04.2024) (т.1 а.с.141-154) про зміну предмета позову.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 09.04.2024 просить суд надати час для ознайомлення з заявою про зміну предмета позову та надання своєї правової позиції щодо вказаної заяви.

У підготовчому засіданні 09.04.2024 судом оголошено перерву до 07.05.2024 та відкладено розгляд заяви про зміну предмета позову на наступне підготовче засідання.

Позивач через систему "Електронний суд" надав клопотання від 01.05.2024 (вх.№5253/24 від 02.05.2024) (т.1 а.с.183-191) в якому просить суд заяву про зміну предмета позову залишити без розгляду та повернути Військовій частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., сплаченого згідно платіжної інструкції №1468 від 03.04.2024 та 6 056,00 грн. сплаченого згідно платіжної інструкції №1564 від 08.04.2024.

Позивач через систему "Електронний суд" надав заяву від 04.05.2024 (вх.№5372/24 від 06.05.2024) (т.1 а.с.195-197) згідно якої просить суд повернути позивачу заяву про зміну предмета позову. Також, позивач надав заяву від 04.05.2024 (вх.№5370/24 від 06.05.2024) (т.1 а.с.192 - 194) в якій просить суд повернути позивачу клопотання від 01.05.2024.

Ухвалою суду від 07.05.2024 заяву №б/н від 08.04.2024 (вх.№4212/24 від 09.04.2024) про зміну предмета позову - повернуто Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Повернуто Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., сплачений згідно платіжної інструкції №1468 від 03.04.2024 та у розмірі 6 056,00 грн. сплачений згідно платіжної інструкції №1564 від 08.04.2024. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 30.05.2024.

13.05.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему "Електронний суд" позивачем подано відповідь на відзив, сформовану в системі "Електронний суд"13.05.2024 (вх. № 5634/24) (т.1 а.с.216 - 225).

16.05.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему "Електронний суд" відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, сформовані в системі "Електронний суд" 15.05.2024 (вх. № 5804/24) (т.1 а.с.230 - 237).

29.05.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему "Електронний суд" позивачем подано додаткові пояснення у справі, сформовані в системі "Електронний суд" 29.05.2024 (вх. № 6368/24) (т.2 а.с.5-11).

Ухвалою суду від 29.05.2025 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання призначене на 30.05.2024 об 11:00 не відбудеться, оскільки суддя перебуватиме у відпустці. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 25.06.2024 об 11:30 та ухвалено розглянути справу поза межами строку, встановленого ч.3 ст.177 ГПК України, у розумний строк.

Ухвалою суду від 25.06.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, не прийняті до розгляду додаткові пояснення позивача, датовані 29.05.2024, оскільки суд, не визначав позивачу необхідність подання пояснень чи додаткових пояснень стосовно предмету спору чи обставин справи. У відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суту на 16.07.2024.

16.07.2024 судове засідання не відбулось, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання у місті Миколаєві тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 16.07.2024 повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться 27.08.2024.

У судовому засіданні 27.08.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

08 лютого 2023 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД-ПРІМ" (далі - виконавець, відповідач), був укладений Державний контракт (договір) №91/В33-2023 (далі - Контракт), відповідно умов якого виконавець зобов`язується у 2023 році виготовити та поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства для здійснення останнім заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та виконання заходів правового режиму воєнного стану Товари оборонного призначення за кодом 18310000-5 "Спідня білизна" Єдиного закупівельного словника ДК 021-2015 (далі - Товар), найменування, кількість та строки поставки яких зазначені в специфікації Товарів оборонного призначення, яка є Додатком № 1 до Контракту і його невід`ємною частиною (далі - Специфікація), а Замовник - оплатити та прийняти Товар (п. 1 Контракту).

У відповідності до п.7 Контракту, ціна Контракту становить 10 000 000,00 грн. без урахування податку на додану вартість. Під час закупівлі товару за Контрактом застосовується єдиний податок 20% - 200 000,00 грн.

Згідно п.8 Контракту, ціна Товару визначена у Специфікації та зафіксована у Протоколі погодження договірної ціни одиниці Товарів оборонного призначення від 08.02.2023 (Додаток № 2 до Контракту). Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання у 2023 році становлять 10 000 000,00 грн. (п.9 Контракту)

Відповідно до п.10 Контракту, договірна ціна Товару за Контрактом встановлена відповідно до положень пунктів 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 335 "Деякі питання здійснення оплати Товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану" та встановлена на підставі калькуляції Виконавця. Відповідальність за правильність розрахунку ціни Товару, обґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат несе Виконавець. Прибуток Виконавця становить не більше 1 відсотку вартості купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, робіт і послуг виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій та 30 відсотків від виробничої собівартості продукції без урахування вартості купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, робіт і послуг виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій.

Ціна Контракту, вказана в пункті 7 Контракту, є граничною і не може бути перевищена Виконавцем. Сума перевищення ціни Контракту оплаті не підлягає.

Ціна Контракту, вказана в пункті 7 Контракту, може бути зменшена за згодою Сторін у порядку, передбаченому пунктами 78, 79 Контракту.

Пунктом 11 Контракту визначено, що замовник оплачує виготовлені та поставлені товари за договірною ціною, встановленою Сторонами та зафіксованою у Специфікації і Протоколі погодження договірної ціни одиниці Товарів оборонного призначення від 08.02.2023.

Згідно п.12 Контракту, договірна ціна на постачання Товару визначена на підставі калькуляції витрат, сформованої Виконавцем з урахуванням економічних показників діяльності підприємства на момент укладення Контракту. При цьому під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням Товарів, виконанням робіт та наданням послуг

У відповідності до п.14 Контракту, погоджена Сторонами ціна Товару після укладення Контракту не переглядається, крім випадків зменшення ціни Товару. Одночасно з підписанням Контракту Виконавець надає Замовнику калькуляцію витрат, сформовану відповідно до вимог пунктів 8 та 10 Контракту (п.16 Контракту).

Відповідно до п.17 Контракту, розрахунки за Товар, що поставляється, Замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість Товару (партію Товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів з дати прийняття Товару на склад Замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Виконавця та Замовника на відповідній видатковій накладній.

Умовами п.23 Контракту визначено, що передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті відвантаження Замовника за адресою: … та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою Замовника.

Згідно п.25 Контракту, при передачі товару виконавець повинен направити уповноваженого представника, який має право підпису на необхідних документах та який зобов`язаний передати всю необхідну товарно - супровідну документацію на товар, а замовник зобов`язаний прийняти товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу товару.

У відповідності до п.41 Контракту, місце поставки (передачі) Товару … та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою Замовника. Поставка Товару здійснюється на умовах DDP Правил Інкотермс-2020 за рахунок Виконавця. Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки Товарів за Контрактом є дата підписання видаткової накладної (п.42 Контракту).

Відповідно до п.76 Контракту, контракт набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 15.04.2023, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами передбачених Контрактом зобов`язань.

Згідно п.84 Контракту, невід`ємною частиною Контракту є: Додаток 1 - Специфікація Товарів оборонного призначення на 1 арк.; Додаток 2 - Протокол погодження договірної ціни одиниці Товару оборонного призначення, на 1 арк.; Додаток 3 - Технічні вимоги, на 1 арк.

Також, 08.02.2023 між позивачем та відповідачем був підписаний Додаток №1 до Контракту - Специфікація товарів оборонного призначення, що виготовляються та поставляються, Додаток №2 до Договору - Протокол погодження договірної ціни одиниці товару оборонного призначення та Додаток №3 до Договору - Технічні вимоги (а.с.37 - 39).

Так, вказаною Специфікацією передбачено, найменування, кількість та вартість товару, а сама:

- труси чоловічі, вид (кол. Pantone 19-0419 TPX) - 100 000 шт., вартістю 100,00 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Протоколом погодження договірної ціни одиниці Товару оборонного призначення, передбачено найменування та ціну Товару, а саме:

- труси чоловічі, вид (кол. Pantone 19-0419 TPX), вартістю 100,00 грн. (без урахування податку на додану вартість) за 1 штуку.

Контракт з додатками підписані та скріплені печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД-ПРІМ" відповідно до умов пункту 16 Контракту, надало Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України Калькуляцію ціни Товару, з якої вбачається, що собівартість одиниці товару становить 91,00 грн., заробітна плата і нарахування 0,07 грн., транспортні послуги 0,90 грн., прибуток 6,03 грн., ПДВ 0,00 грн., Єдиний податок 2% - 2,00 грн. Ціна реалізації товару, в тому числі ПДВ 0% - 100,00 грн.

На виконання умов Контракту Виконавець передав Замовнику Товар на загальну суму 10 000 000,00 грн., що вбачається з підписаних обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень видаткових накладних:

- №9 від 03.04.2023 на суму 4 050 000,00 грн. з ПДВ (а.с.41);

- №17 від 14.04.2023 на суму 3 180 000,00 грн. з ПДВ (а.с.42);

- №23 від 21.04.2023 на суму 2 770 000,00 грн. з ПДВ (а.с.43);

За поставлений товар Замовник сплатив Виконавцю грошові кошти в загальній сумі 10 000 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями:

- № 1382 від 14.04.2023 на суму 4 050 000,00 грн. (а.с.44);

- №1433 від 14.04.2023 на суму 3 180 000,00 грн. (а.с.45);

- №1613 від 21.04.2023 на суму 2 770 000,00 грн. (а.с.46).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 11.09.2023 по 01.12.2023, з призупиненням з 02.10.2023 по 18.10.2023, 25.10.2023 по 16.11.2023, управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.01.2021 по 31.08.2023, за результатами проведення якої оформлено Акт № 040508-20/4 від 08.12.2023 (т.1 а.с.47 - 74).

Зі змісту вказаного Акту вбачається, що ревізію укладання договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд-Прім" () та виконання договірних зобов`язань за ними проведено за січень-серпень 2023 року, методом документального аналізу первинних та інших документів, які є підставою для здійснення фінансово-господарських операцій.

Встановлено, що в період з січня по серпень 2023 року між військовою частиною НОМЕР_1 , в особі командира Степаниська B.C. (Замовник), що діяв на підставі довіреності командувача Національної гвардії України від 02.03.2022, та ТОВ "Трейд-Прім", в особі директора Голяна О.В. (Виконавець), при спільному згадуванні Сторони укладено договори на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення за найменуванням та кількістю, зазначеними в Специфікаціях Товарів оборонного призначення, що є додатком до контракту і його невід`ємною частиною, зокрема: Державний контракт (договір) № 91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 за кодом 18310000-5 "Спідня білизна" ЄЗС ДК 021-2015. Ціна Контракту - 10 000 000,00 грн., без урахування ПДВ, в тому числі ЄП 2% - 200 000,00 гривень.

Згідно Специфікації (Додаток 1) загальний обсяг поставки товару за найменуванням «Труси чоловічі, вид 2 (кол. Pantone 19-0419 TRX)» становить 100 000 шт., ціна за одиницю 100,00 грн.

У ревізійному періоді на виконання цього договору згідно з видатковими накладними Виконавцем здійснено поставку товарів «Труси чоловічі, вид 2 (кол. Pantone 19-0419 TRX)» у кількості 100 000 шт. ціна за одиницю 100,00 грн. на суму 10 000 000,00 грн. Станом на 31.08.2023 заборгованість по розрахункам в рамках даного Контракту в обліку ВЧ 3078 відсутня. Контракт закритий.

В Акті також встановлено, що ціна на, товар, поставка якого передбачена державним контрактом (договором) № 91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023, визначена на підставі калькуляції ціни товару, складеної Відповідачем. В калькуляції ціни товару зазначено, що калькуляція витрат сформована з урахуванням економічних показників діяльності підприємства на момент укладання, відповідного державного контракту (договору) з врахуванням всіх податків та зборів, загальновиробничих, адміністративних, операційних та інших витрат, пов`язаних з виготовленням, товару. Калькуляції підписані керівником Відповідача ОСОБА_1 та мають печатку цього Відповідача. Складовими частинами калькуляції ціни на товар по державному контракту (договору) від № 90/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 є собівартість товару, заробітна плата і нарахування, транспортні послуги, прибуток та єдиний податок (2 відсотки). З калькуляції ціни товарів Відповідача, який не є виробником товару, розмір прибутку від вартості купівельних виробів, робіт і послуг виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій врахований в ціні товару більший ніж 1 %, чим не дотримано пункт 10 контракту № 91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023, ч. 1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV. Застосування розміру прибутку більше ніж 1 % призвело до збільшення ціни товару за контрактом №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 у загальній сумі 530 422,00 грн.

За таких обставин, посилаючись на результати ревізії Державної аудиторської служби України, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 530 422,00 грн. збитків, завданих внаслідок завищення ціни Державного контракту (договору ) №91/В33-2023 від 08.02.2023.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ч.1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено Державний контракт (договір) №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023, який за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст.662 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Згідно п.1 ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

Відповідно до положень частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (частини перша, друга статті 623 Цивільного кодексу України).

За приписами частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною (універсальною) саме в силу положень статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, 2) збитки, 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, 4) вина боржника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, факт протиправної поведінки відповідача, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками. Відповідачу, в свою чергу, потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Державний контракт (договір) №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення, відповідно до якого відповідачем поставлено згідно з умовами цього договору товар оборонного призначення, який зазначений у Специфікації (Додаток №1 до Договору), а позивачем сплачено кошти за поставлений товар у повному обсязі на загальну суму 10 000 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками сторін, а також платіжними інструкціями щодо оплати поставленого товару (т.1 а.с.41-46), та не спростовано позивачем та відповідачем.

Натомість вимоги про стягнення суми збитків у розмірі 530 422,00 грн. заявлені позивачем з посиланням на акт ревізії №040508-20/4 від 08.12.2023, складений за результатом проведення Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області фінансово - господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.01.2021 по 31.08.2023, який, за твердженням позивача, засвідчує наявність складу цивільного (господарського) правопорушення.

Суд зазначає, що наданий позивачем на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем збитків та розміру останніх акт №040508-20/4 від 08.12.2023 ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.01.2021 по 31.08.2023, складений Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, сам по собі не є беззаперечною підставою для стягнення збитків, оскільки акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, натомість вказаний документ виступає лише носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог фінансового законодавства суб`єктами господарювання, тобто документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними видатковими накладними поставку товару.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13 та постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17 від 06.07.2018 у справі №904/7287/17, від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 у справі №917/1064/17.

Крім того, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти (постанова Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №922/2310/17).

Таким чином, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на правовідносини позивача та відповідача за Державним контрактом (договором) №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує виключно факт порушення фінансової дисципліни позивача учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

За таких обставин, зазначений позивачем факт заподіяння йому відповідачем збитків підлягає доказуванню на загальних підставах, тобто за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України, а саме: за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №920/528/19).

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність складу (всіх елементів) господарського правопорушення та підстав для стягнення з відповідача збитків у заявленій до стягнення сумі, оскільки позивачем не доведено належними доказами наявності збитків та протиправності поведінки відповідача, адже свої зобов`язання за Державним контрактом (договором) №91/ВЗЗ-2023 від 08.02.2023 товариство виконало у повному обсязі.

Даний висновок господарського суду узгоджується з правовою позицією суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, викладеною в постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №904/7287/17.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судові витрати у відповідності до ст.129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 06.09.2024.

Суддя Н.О. Семенчук