ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. Справа № 910/5472/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар: Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - не з`явилися;

відповідача - Балабанов М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 (повний текст складений 17.07.2024)

у справі №910/5472/23 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» звернулося з позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості у розмірі 10326256,80 грн у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №53-129-04-21-02236 від 05.03.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду міста від 18.10.2023 у справі №910/5472/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» задоволено, а також відстрочено виконання рішення до 18.03.2024.

06.03.2024 Господарський суд міста Києва на виконання рішення видав наказ.

05.07.2024 Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до суду першої інстанції подано заяву про відстрочення виконання рішення від 18.10.2023 у справі №910/5472/23 на шість місяців.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив про те, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення та, у подальшому, накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках відповідача, призведе до зупинення господарської діяльності останнього, як стратегічного державного енергогенеруючого підприємства. Крім того, внаслідок воєнних дій відповідачем втрачено частину своїх виробничих потужностей, що негативно вплинуло на його фінансовий стан та унеможливило своєчасні розрахунки зі стягувачем. При цьому, наявні у Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ресурси та грошові кошти останнє спрямовує в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС та відновлення руйнувань енергетичної інфраструктури. Також відповідачем 29.03.2024 було добровільно погашено частину боргу у розмірі 500000,00 грн. З урахуванням викладеного, з метою належного виконання рішення суду заявник просив надати час на здійснення розрахунків зі стягувачем та відстрочити виконання рішення на шість місяців.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 розгляд заяви про відстрочення виконання рішення у справі №910/5472/23 призначено на 15.07.2024.

12.07.2024 до суду від Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» надійшли заперечення проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення, у яких позивач вказав про те, що судом вже надано боржнику відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі №910/5472/23. Проте, відповідач до цього часу рішення суду не виконав, а тому його повторна заява про відстрочення виконання судового рішення спрямована на затягування його виконання. Крім того, позивач зазначив, що наразі також перебуває у скрутному фінансовому становищі у зв`язку з ненадходженням від контрагентів своєчасних оплат за поставлену продукцію і надані послуги. При цьому, головним завданням Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» є виготовлення та постачання на об`єкти критичної інфраструктури енергетичної галузі обладнання для здійснення життєво важливої функції - енергозабезпечення країни, а тому сторони спору у даній справі здійснюють господарську діяльність і несуть, у тому числі збитки, в абсолютно однакових та рівних економічних умовах.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 (повний текст складений 17.07.2024) відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення від 18.10.2023 у справі №910/5472/23.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не підтверджено поданими доказами наявності виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання. У розрізі зазначеного судом відхилені посилання відповідача на скрутне фінансове становище та зазначено, що надані документи та докази не відображають реального фінансового стану боржника станом на день звернення до суду з заявою. Насамкінець, суд вказав, що заява Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не містить належних обґрунтувань та доказів на підтвердження реальної можливості виконання судового рішення у добровільному порядку через шість місяців у випадку надання відстрочення його виконання. До того ж, судом встановлено, що після ухвалення рішення та одночасно надання до 18.03.2024 відстрочки його виконання боржником сплачено лише 500000,00 грн із присудженої суми, а заборгованість перед стягувачем виникла ще у травні 2021 року, тобто до запровадження в Україні воєнного стану.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі №910/5472/23 на шість місяців.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права.

Доводи відповідача в цілому зводяться до того, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не здійснив належної оцінки наданих відповідачем доказів та викладених аргументів, у зв`язку з чим безпідставно не застосував положення ст. 331 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом» у справі №910/5472/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5472/23, призначено її до розгляду на 13.08.2024, встановлено позивачу строк на подання відзиву, а також витребувано з суду першої інстанції матеріали справи.

До суду 12.08.2024 від Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Цього ж дня від Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» надійшла заява про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 заяву Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» про участь представника у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено.

У призначене судове засідання 13.08.2024 з`явилися представники сторін.

Судом повідомлено учасників справи, що станом на 13.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду не надійшли матеріали справи №910/5472/23 з суду першої інстанції.

За вказаних обставин ухвалою від 13.08.2024 розгляд справи відкладено до 17.09.2024 за участю представника позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції та повторно витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5472/23.

До суду 15.08.2024 від Господарського суду міста Києва з супровідним листом №910/5472/23/4562/24 від 13.08.2024 надійшли матеріали справи №910/5472/23.

У призначене засідання суду 17.09.2024 з`явився представник відповідача та надав пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представник позивача не вийшов на відеозв`язок з судом, а отже у засідання суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Згідно з п. 46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021, за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Таким чином, оскільки представник позивача без повідомлення поважних причин у визначену дату та час не вийшов на відеозв`язок з судом, колегія суддів не вбачає підстав, що перешкоджають розгляду апеляційної скарги у призначеному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Близькі за змістом положення містяться і у Господарському процесуальному кодексі України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 331 ГПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Апеляційний суд вказує на те, що відстрочення або розстрочення виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. При цьому, такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочення судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої і після завершення строку відстрочення рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №2-54/08).

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та 03.09.2020 у справі №905/30/16.

Так, касаційним судом зазначено, що питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

У постанові від 03.09.2020 у справі №905/30/16 Верховний Суд також зазначив, що оскільки питання щодо відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який у свою чергу навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 6 місяців, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції задовольняючи відповідну заяву допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, або «справедливого балансу» між сторонами, що може бути підставою для скасування рішень.

Отже, апеляційний суд вказує на те, що, не дивлячись на результат розгляду відповідної заяви про відстрочення виконання рішення, судове рішення за наслідками розгляду заяви має містити висновки щодо відхилення чи прийняття аргументів сторін та оцінку наданих доказів. Саме таким чином суд застосовує свої дискреційні повноваження і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення процесуальних дій.

Згідно зі ст. ст. 73 та 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було зазначено вище, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення відповідач посилався на скрутне фінансове становище, а також на те, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення та, у подальшому, накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках відповідача, призведе до зупинення господарської діяльності останнього, як стратегічного державного енергогенеруючого підприємства. Крім того, внаслідок воєнних дій відповідачем втрачено частину своїх виробничих потужностей, що негативно вплинуло на його фінансовий стан та унеможливило своєчасні розрахунки зі стягувачем.

На підтвердження вказаних аргументів відповідачем до суду першої інстанції подано, зокрема, довідки від 02.07.2024 та 15.07.2024 щодо проведення розрахунків між сторонами за загальний період 01.01.2022 по 15.07.2024, а також листування з приводу погодження графіків розрахунків між ними.

Поряд з цим, як вірно зазначено місцевим господарським судом, вказані аргументи відповідача та надані ним докази не підтверджують наявності виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання. До того ж, вказані документи не відображають реального фінансового стану боржника станом на день звернення до суду з заявою про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Такі обставини як наявність або відсутність економічного ефекту від укладених в ході підприємницької діяльності договорів та зростання договірних зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності є комерційним ризиком і суб`єкт підприємницької діяльності повинен самостійно нести відповідальність за власні комерційні ризики.

Отже, вказані вище правові норми зазначають, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок, покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності. Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно неприбутковість відповідача стосується виключно діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

Доказів реальної можливості виконати рішення суду у справі за умови надання судом відстрочки боржником суду не надано, згоди стягувача на відстрочення виконання рішення суду не отримано.

При цьому, позивач у поданих запереченнях на заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» вказав на те, що підприємство систематично піддається ворожим обстрілам, у зв`язку з чим зазнає значних майнових (фінансових) втрат. На підтвердження викладених обставин позивачем долучено до матеріалів справи висновки експертів, відповідно до яких розмір матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт), заподіяної у результаті обстрілів нежитлової будівлі, належної відповідачу, станом на вересень 2023 року становить 177461282,00 грн. Також за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, вибухо-технічної, військової експертизи 11 (одинадцяти) об`єктів нерухомого майна - нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 299, та належать відповідачу, розмір матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) становить 400256190,00 грн.

Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» відноситься до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Одночасно з цим, постановою Кабінету Міністрів України №643 від 31.05.2022 відповідача також віднесено до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Тобто, як позивач, так і відповідач, входять до переліку стратегічних підприємств України, об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Тому, суд констатує той факт, що сторони спору у даній справі здійснюють господарську діяльність і несуть, у тому числі збитки, в абсолютно однакових та рівних економічних умовах.

Також варто зауважити на тому, що у рішенні суду від 18.10.2023 відповідачу вже було надано відстрочку його виконання строком на шість місяців до 18.03.2024. Однак, за цей час боржником сплачено лише 500000,00 грн із присудженої суми (10326256,80 грн), що становить менше 5%.

Таким чином, ступінь та стан виконання рішення боржником свідчить про недоведеність останнім реальної можливості виконати рішення у повному обсязі у разі надання судом відстрочки.

Насамкінець, апеляційний суд вказує на те, що відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи, що рішення ухвалене 18.10.2023, а з заявою про відстрочення його виконання відповідач звернувся лише 05.07.2024, у суду відсутня можливість відстрочити виконання рішення на шість місяців, оскільки це перевищуватиме максимально допустимий строк, встановлений положеннями процесуального закону.

Отже, оскільки відповідачем не доведено існування виключних обставин, які б підтверджували дійсне ускладнення або неможливість виконання судового рішення, а також можливості виконати рішення у майбутньому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення від 18.10.2023 у справі №910/5472/23 на шість місяців.

До того ж, апеляційний суд вказує на те, що суд першої інстанції навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення у даній справі і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не здійснив оцінку наданих відповідачем доказів та викладених аргументів, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/5472/23.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої ст. 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо відстрочки виконання рішення до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №910/5472/23 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений 18.09.2024.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко