17 вересня 2024 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Губенко Н. М., Кролевець О. А.,
за участю секретаря судового засідання Омельчук А. В.,
представники сторін не з`явилися,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Укрмонтажспецкомплект"
про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Укрмонтажспецкомплект"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Лайф Компані"
про визнання недійсними договорів поруки.
1. У липні 2023 році Приватне акціонерне товариство "Укрмонтажспецкомплект" (далі - ПрАТ "Укрмонтажспецкомплект", позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Лайф Компані" (далі - ТОВ "Скай Лайф Компані", відповідач) про визнання недійсними договорів.
2. 16.01.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024, про задоволення позову. 24.04.2024 апеляційний господарський суд також прийняв додаткову постанову, якою присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. ТОВ "Скай Лайф Компані" оскаржило ці судові рішення до Верховного Суду.
4. Позивач у відзиві на касаційну скаргу, зокрема, заявляв, що очікуваний розмір судових витрат, які він може понести, складає 50 0000 грн, докази будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
5. 06.08.2024 Верховний Суд прийняв постанову, згідно з якою частково закрив касаційне провадження, частково оскаржувані судові рішення залишив без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
6. 12.08.2024 ПрАТ "Укрмонтажспецкомплект" звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТОВ "Скай Лайф Компані" 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, надавши докази понесення цих витрат. Заявник зазначав, що його інтереси в суді касаційної інстанції представляло адвокатське об`єднання, у зв`язку з чим він поніс відповідні витрати. Вартість послуг за погодженням сторін є фіксованою і підлягає відшкодуванню у порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Заявлення цих витрат у меншому розмірі пояснив участю у судовому засіданні іншого представника, що не перебуває у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням "Василевич, Пекар і партнери", тоді як ставка за участь в якому становить 10 000 грн.
7. Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу було призначено до розгляду у судовому засіданні.
8. Від відповідача не надійшло заперечень або клопотань про зменшення заявленого розміру цих витрат.
9. Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд касаційної інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
10. Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
11. Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
12. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
13. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
14. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
15. Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
16. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
17. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
18. Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
19. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
20. Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
21. Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
22. Як зазначалося раніше, позивач у відзиві на касаційну скаргу у цій справі заявив свої очікування стосовно понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
24. Отже, позивач надав докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції.
25. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
26. Частинами першою та другою статті 30 цього ж Закону установлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
27. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
28. Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ураховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункт 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
29. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
30. Таким чином, процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.
31. Адвокатське об`єднання "Василевич, Пекар і партнери" надало послуги з представництва інтересів позивача у суді касаційної інстанції, зокрема здійснило аналіз касаційної скарги та склало відзив на неї, зазначаючи, що розмір витрат на правову допомогу є фіксованим. Від відповідача не надійшло заперечень або клопотань про зменшення заявленого розміру цих витрат.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Укрмонтажспецкомплект" про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець