ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/983/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача (в режимі відеоконференції) - адвоката Бондаренко О.О., відповідача - не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про стягнення 29022567 грн. 04 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» через систему «Електронний суд» звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (далі відповідач) про стягнення, на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 року, 28501175 грн. 03 коп. боргу, 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних витрат, що разом становить 29022567 грн. 04 коп. та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за укладеним сторонами договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 року, щодо оплати наданих послуг у період січня-травня 2024 року.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 07.09.2024 року, 21.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/983/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10.09.2024 року; забезпечено судове засідання у справі призначеного на 10 год. 00 хв. 10.09.2024 року для представника позивача адвоката Бондаренко О.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за клопотанням вх. № 12960/24 від 19.08.2024 року.

Відповідач в особі представника через систему «Електронний суд» подав 20.08.2024 року заяву (вх. № 13017/24, а.с.120-121), в якій повідомив про часткову сплату заборгованості у розмірі 2800000 грн., у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі у вказаній частині, решту вимог визнав повністю в частині стягнення 25701175 грн. 03 коп. боргу, 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних витрат, також просив повернути позивачу з Державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору.

Представник позивача через систему «Електронний суд» подав 10.09.2024 року заяву (вх. № 13992/24, а.с.130-131), в якій просив повернути позивачу з Державного бюджету сплачений ним судовий збір за відсутності предмета спору в частині стягнення суми основного боргу та закриття провадження у вказаній частині.

Відповідач явку представника в судове засідання 10.09.2024 року не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В підготовчому засіданні 10.09.2024 року представник позивача підтвердив сплату відповідачем частини основного боргу за договором, просив стягнути решту позовних вимог, повернути позивачу з Державного бюджету сплачений ним судовий збір в частині закриття провадження у справі, з урахуванням визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Фактично відповідач визнав позовні вимоги, в зв`язку з чим суд відповідно до приписів ст.ст. 182, 185 ГПК України може закінчити підготовче засідання з прийняттям судового рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України, у підготовчому засіданні 10.09.2024 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши подані представниками сторін заяви по суті справи і з процесуальних питань, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов частково з таких підстав.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є юридичною особою, яка утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, унаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство» (пункт 1.1 Статуту Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»).

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» також виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1, ст. 33, абз. 2 п. 8 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії»)

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського управління

24.10.2023 року між позивачем Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», як оператором системи передачі (ОСП), та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно», як користувачем, укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Договір, а.с. 35, 39 на звороті-46). Наказом № 550 від 03.10.2023 року (а.с. 39) затверджено умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які розміщені на сайті позивача.

У Договорі передбачені усі його істотні умови, зокрема:

п.п. 1.1.-1.2 -. цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачами системи управління (далі користувач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання користувача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №309 (далі КСП), та є однаковими для всіх користувачів.

п. 2.1. - договір регулює оперативно-технічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України;

п. 3.5. - користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:

1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду;

п. 3.6. - плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду;

п. 3.7. - користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком», що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно);

п.3.9. - за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача. У разі, якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг за цим Договором, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів);

п.п 4.2.1. п. 4.2. - користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим Договором;

п. 13.1. договір набирає чинності з дати акцептування заяви приєднання, зазначеної у повідомленні ОСП і діє до 31 грудня включно року, у якому акцептована заява-приєднання.

Позивач повідомленням про приєднання до укладення договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №01/57093 від 30.10.2023 року акцептував заяву відповідача 01.01.2024 року, вказав ідентифікатор договору №0101-03015-ПД (а.с. 37-38).

На виконання умов Договору сторонами складено і підписано акти надання послуг: №ДУА-0004000 від 31.01.2024 року на суму 8387407 грн.66 коп., №ДУА-0004765 від 29.02.2024 року на суму 7 137 475 грн. 21 коп., № ДУА-0005511 від 31.03.2024 року на суму 6 173 999грн. 02 коп., №ДУА-0005511 від 30.04.204 року на суму 5182 243 грн. 75 коп., № ДУА-0007033 від 31.05.2024 року на суму 2507 457 грн. 05 коп. (а.с. 76,77 на звороті, 79,80 на звороті, 82 ) на загальну суму 29388582 грн. 69 коп.

Для оплати наданих послуг з диспетчерського (оперативно-технічного) управління електричної енергії за період з січня-травня 2024 року, позивачем направлено відповідачу засобами електронної пошти рахунки-фактури: від 15.01.2024 року № ДУ-0013538/0101-03015- ПД, від 25.01.2024 року №ДУ-0014280/0101-03015- ПД, від 05.02.2024 року №ДУ-0015025/0101-03015- ПД, від 15.02.2024 року №ДУ-0017282/0101-03015- ПД, від 25.02.2024 року №ДУ-0017960/0101-03015- ПД, від 05.03.2024 року №ДУ-0018665/0101-03015- ПП, від 15.03.2024 року №ДУ-0020110/0101-03015- ПД, від 25.03.2024 року №ДУ-0020844/0101-03015- ПД, від 05.04.2024 року №ДУ-0021585/0101-03015- ПД, від 15.04.2024 року №ДУ-0023073/0101-03015-ПД, від 25.04.2024року №ДУ-0023804/0101-03015- ПД, від 06.05.2024 року №ДУ-0024530/0101-03015- ПД, від 15.05.2024 року №ДУ-0025994/0101-03015- ПД, від 25.05.2024 року №ДУ-0026720/0101-03015- ПД, від 05.06.2024 року №ДУ-0027448/0101-03015- ПД (а.с.84-98 з доказами направлення), які відповідачем отримані та залишені без оплати.

Позивач зазначає, що оплата за Договором здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період (календарний місяць) трьома платежами протягом розрахункового місяця на підставі наданого користувачем повідомлення щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період, а за наслідком завершення відповідного розрахункового періоду здійснюється остаточний розрахунок на підставі акта надання послуги.

Тобто, як зазначив позивач, застосована у договорі правова конструкція передбачає, що три грошові зобов`язання користувача щодо поетапної попередньої оплати планової вартості послуги з моменту отримання користувачем акта надання послуги перетворюється на одне грошове зобов`язання, що становить різницю між вартістю фактично наданої послуги визначеної в акті надання послуги та сумою попередньо сплаченої вартості послуги відповідного розрахункового періоду.

За розрахунком позивача (а.с. 100), викладеним у позовній заяві та додатку до нього, фактична заборгованість відповідача на момент звернення до суду становила 28501175 грн.03 коп., також за порушення строків оплати наданих послуг позивач нарахував до стягнення 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних втрат.

Після відкриття провадження у справі № 925/983/24 відповідач платіжними інструкціями: № 528 від 06.08.2024 року, №530 від 07.08.2024 року, №545 від 08.08.2024 року, № 548 від 09.08.2024 року, № 554 від 12.08.2024 року. № 560 від 13.08.2024 року, №578 від 19.08.2024 року сплатив на користь позивача 2800000 грн. боргу.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 року вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії:

- диспетчерське управління - оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки (пункт 18);

- учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом (пункт 96);

- оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55);

- оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56);

- розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (пункт 78).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема:

1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг;

2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку;

3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу;

4) кодексом комерційного обліку;

5) правилами роздрібного ринку;

6) іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, в т.ч. і договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

На виконання Закону України Про ринок електричної енергії постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, затверджено Правила ринку (далі - Правила), що визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила агрегації, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

Правила визначають зокрема наступне:

система управління ринком - це програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами (п.1.1.2);

за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, зокрема, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії (п. 1.11.1 );

АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком(п.1.11.8);

системи передачі (ОСП) забезпечує функціонування балансуючого ринку, а також здійснює купівлю-продаж небалансів електричної енергії (п.1.9.1. гл. 1.9. розділу І);

для кожного розрахункового місяця здійснюються 3 подекадні розрахунки - один для кожної декади. У контексті подекадних розрахунків АР переглядає щоденні звіти про розрахунки, видані протягом відповідного періоду, і визначає та коригує будь-які помилки в дебетуванні і кредитуванні небалансів електричної енергії. Подекадний розрахунок здійснюється не пізніше четвертого робочого дня після 11, 21 та останнього дня розрахункового місяця (п. 5.29.4. глави 5.1 Розділу V );

АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду (п. 7.3.1. глави 7.3 розділу VII);

оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа (п. 7.7.3.);

якщо учасник ринку або ОСП (у якості АР) ініціює суперечку щодо суми, зазначеної в рахунку (запит платіжного документа), оплата повинна бути проведена згідно з платіжним документом. Якщо за результатами розгляду запиту платіжного документа будуть виявлені суми, що підлягають поверненню, учасники ринку та ОСП (у якості АР) зобов`язані здійснити перерахування надлишкових сум на відповідний рахунок ( п. 7.8.1).

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 року, шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до нього, який сторонами виконувався.

Позивач на виконання вищевказаного договору у період січня травня 2024 року надав послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління на суму 28501175 грн. 03 коп., які відповідач погодив без зауважень та оплатив частково у сумі 2800000 грн. після звернення позивача до суду і відкриття провадження у справі № 925/983/24.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З врахуванням даної норми процесуального закону провадження у справі в частині стягнення 2800000 грн. боргу підлягає закриттю за відсутністю предмета спору.

Розмір наданих позивачем послуг з диспетчерського (оперативно-технічного) управління у період січня-травня 2024 року становить 25701175 грн. 03 коп., які відповідачем не оплачені, визнані у заяві вх. № 13017/24 від 20.08.2024 року та підтверджені наданими у справу належними і допустимими доказами, тому вимога позивача у вказаній сумі підлягає до стягнення в судовому порядку.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, на підставі на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних втрат за відповідний період прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум 3% річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 625 ЦК України, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, визнані відповідачем тому вимога про їх стягнення також підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не вбачає, приймає визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення 25701175 грн. 03 коп. боргу, 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних витрат задовольняє.

Пунктами 1, 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення 2800000 грн., приписи ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір, поданим позивачем клопотанням про повернення судового збору, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір у розмірі 33600 грн. у зв`язку із закриттям провадження у справі та у зв`язку з визнанням відповідачем позову, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору в розмірі 157335 грн.40 коп., що разом становить 190935 грн. 40 коп.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню решта сплаченого судового збору у розмірі 157335 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231, 233, 236-240, 255, 256, 331 ГПК України, ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження в частині вимог про стягнення 2800000 грн. боргу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно, ідентифікаційний код юридичної особи 00204033, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76 на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», ідентифікаційний код юридичної особи 00100227, місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25 - 25701175 грн. 03 коп. боргу, 329272 грн. 12 коп. 3% річних, 192119 грн. 89 коп. інфляційних витрат, 157335 грн.40 коп. судового збору.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго», ідентифікаційний код юридичної особи 00100227, місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 190935 грн. (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 40 коп., сплаченого за платіжною інструкцією № АУ.терм.5095 від 31.07.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.09.2024 року

Суддя Грачов В.М.