РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2024Справа № 910/8373/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» (03680, місто Київ, просп. Палладіна, будинок 32, кімната 434) про визнання недійсним пункту договору та стягнення 88 715,01 грн,

За участю представника позивача - ОСОБА_1 (поза межами суду).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.07.2024 до Господарського суду міста Києва від військової частини НОМЕР_1 надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» про визнання недійсним пункту договору та стягнення 88 715,01 грн та 05.07.2024 була передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після запровадження правового режиму воєнного стану в Україні між в/ч НОМЕР_1 та ТОВ «ЮКОЙЛ» було укладено договір від 10.05.2022 №7 про закупівлю товарів за державні кошти. Фінансування указаного договору здійснювалось за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктами 1.1, 1.2 вищезазначеного договору погоджено, що Постачальник зобов`язується поставити у 2022 році товар зазначений в пункті 1.2 договору, а саме «мастильні засоби» (код за ДК 021:2015 - 09210000-4), а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 1.3 договору сторонами погоджено, що кількість та асортимент товару визначається відповідно до Специфікації, яка додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 зазначеного договору визначена його загальна ціна з урахуванням ПДВ 20%, яка становить (457770,0) грн., у тому числі ПДВ в сумі (76 295,00) грн.

Платіжним дорученням від 23.06.2022 №282 в/ч НОМЕР_1 на виконання умов договору від 10.05.2022 №7, перераховано ТОВ «ЮКОЙЛ» грошові кошти в сумі 177 731,81 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 29 621,97 грн.

Платіжними дорученнями від 04.07.2022 №№293, 299 в/ч НОМЕР_1 на виконання умов договору від 10.05.2022 №7 перераховано ТОВ «ЮКОЙЛ» грошові кошти відповідно в сумі 259 200,00 грн та 20 838,19 грн, в т.ч. ПДВ відповідно в сумі 43 200,00 грн та 3 473,03 грн.

Таким чином позивач вказує, що в/ч НОМЕР_1 були виконані усі умови договору від 10.05.2022 №7 щодо сплати на користь ТОВ «ЮКОЙЛ» грошових коштів на загальну суму 457 770,00 грн., в. т.ч. ПДВ 20% на загальну суму 76 295,00 грн.

Оскільки включення до ціни договору ПДВ у розмірі 20%, враховуючи, що замовником товару за договором виступає військова частина НОМЕР_1 , суперечить постанові КМУ №178 від 02.03.2022, яка прийнята відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2. пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання недійсним пункту 3.1 договору від 10.05.2022 №7 в цій частині, позивач також просить стягнути з ТОВ «ЮКОЙЛ» 88 715,01 грн, з яких: безпідставно сплачені кошти в сумі 76 295,00 грн, інфляційні втрати в сумі 9 127,83 грн та 3% річних - 3 292,01 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.08.2024 о 10:30 год та зазначено про обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» зареєструвати свій електронний кабінет.

12.07.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.07.2024 заяву представника військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) - задоволено.

Ухвалою суду від 01.08.2024 відкладено підготовче засідання на 22.08.24 о 11:10 год.

19.08.2024 представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про стягнення судових витрат, відповідно до якого представник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» судовий збір за позовом військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» у цій справі №910/8373/24 в сумі 6 056,00 грн.

У судовому засіданні 22.08.2024 представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду та надав свої пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 закрито підготовче провадження у справі № 910/8373/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2024.

У судове засідання 12.09.2024 з`явився представник позивача, надав пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 12.09.2024 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

10.05.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» (далі - відповідач, постачальник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 7 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у терміни, визначені п. 5.2 цього договору поставити замовнику товар, зазначений в п. 1.2цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування товару: мастильні засоби (код за ДК 021:2015 - 09210000-4. «Мастильні засоби»).

Пунктом 1.3 договору сторонами погоджено, що кількість та асортимент товару визначається відповідно до Специфікації, яка додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 зазначеного договору визначена його загальна ціна з урахуванням ПДВ 20%, яка становить (457 770,00) грн., у тому числі ПДВ в сумі (76 295,00) грн.

Умови оплати: розрахунки за фактично поставлений товар здійснюються замовником протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок замовника за даним кодом видатків) з дати поставки товару, шляхом безготівкового банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунку та видаткової накладної. Попередня оплата за цим договором не передбачається (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору приймання товару за кількістю та якістю оформлюється видатковою накладною та актом приймання-передачі, які підписуються представниками замовника і постачальника.

Датою приймання товару за кількістю та якістю є дата підписання представниками замовника акту приймання-передачі. Підтвердженням приймання товару є належним чином оформлена видаткова накладна.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але в будь-якому випадку, не пізніше 31 грудня 2022 року, а в частині проведення розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, встановлених цим договором (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору відповідач поставив на користь позивача обумовлений товар, що підтверджується видатковими накладними №РН-00223 від 24.05.2022 на загальну суму 259 200,00 грн, у тому числі ПДВ - 43 200,00 грн; № РН-00239 від 08.06.2022 на загальну суму 177 731,81 грн, у тому числі ПДВ - 29 621,97 грн; № РН-00249 від 17.06.2022 на загальну суму 20 838,19 грн, у тому числі ПДВ - 3 473,03 грн.

Платіжним дорученням від 23.06.2022 №282 в/ч НОМЕР_1 на виконання умов договору від 10.05.2022 №7 перераховано ТОВ «ЮКОЙЛ» грошові кошти в сумі 177 731,81 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 29 621,97 грн.

Платіжними дорученнями від 04.07.2022 №№293, 299 в/ч НОМЕР_1 на виконання умов договору від 10.05.2022 №7 перераховано ТОВ «ЮКОЙЛ» грошові кошти відповідно в сумі 259 200,00 грн та 20 838,19 грн, в т.ч. ПДВ відповідно в сумі 43 200,00 грн та 3 473,03 грн.

Матеріали справи містять претензію позивача від 03.06.2023 № 562, направлену на адресу відповідача, в якій останній, посилаючись на підпункт «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V ПК України та постанову Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», зазначає про безпідставне включення в ціну договору від 10.05.2022 № 7 суми ПДВ та безпідставне отримання відповідачем від позивача суми ПДВ у розмірі 76 295,00 грн.

Відповідач листом № 07.06/5 від 07.06.2023 відмовив позивачу в поверненні вказаних коштів, пославшись на те, що в Постанові КМУ №178 відсутній чіткий перелік товарів стосовно нульової ставки ПДВ, а тому переданий товар не підпадає під дію цієї постанови.

Отже, спір у даній справі виник, на думку позивача, у зв`язку з тим, що п. 3.1 договору від 10.05.2022 № 7 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість у розмірі 76 295,00 грн є недійсним, тому у відповідача наявний обов`язок повернути отримані у складі ціни товару грошові кошти у розмірі 76 295,00 грн з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що в силу п.10.1 Договору від 10.05.2022 №7 термін дії договору закінчився 31.12.2022.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року по справі №905/1227/17 зроблено висновок, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Також суд зазначив, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Отже, в силу того, що предметом спору є вимоги про визнання недійсним пункту договору в частині (тобто з моменту укладення), та враховуючи правову позицію викладену в постанові ВП ВС від 27.11.2018 року по справі №905/1227/17, закінчення строку (терміну) дії правочину не перешкоджає зверненню з відповідним позовом про визнання недійсним такого правочину в повному обсязі або в частині.

За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 204 вказаного Кодексу правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частини 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 ГК України).

Статтею 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачено, що вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що ПДВ є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

У Постанові КМУ № 178 відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту, зокрема військових частин, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Системний аналіз указаних норм права засвідчує, що приписи підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 поширюються на діяльність органів Збройних Сил України, яким є позивач.

У листі ДПС України від 29.07.2022 № 8271/6/99-00- 21-03-02-06 зазначено, що нульова ставка податку на додану вартість відповідно до пп. «г» пп. 195.1.2. п. 195.1. статті 95 розділу V Кодексу та Постанови №178 застосовується до операцій з постачання товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші пально-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами) органам Збройних Сил України.

Відтак, операції з постачання Військової частини НОМЕР_1 мастильними засобами за договором від 10.05.2022 № 7 оподатковуються за нульовою ставкою, а тому передбачення у п. 3.1 договору суми податку на додану вартість є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з цим, у застосуванні наведених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 зі справи №910/22319/16).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, приписи статті 217 Цивільного кодексу України регулюють питання щодо правової долі правочину, що має дефекти окремих його частин. При цьому закону може суперечити лише певна частина умов правочину, а інша - йому відповідати. Отже, за таких обставин не завжди доцільно визнавати правочин недійсним у цілому. Не призводить недійсність окремої частини правочину до недійсності інших його частин. Тому законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.

Зокрема, у випадку, що розглядається, можна припустити наявність (існування) спірного договору і без включення до нього умови щодо необхідності сплати ПДВ.

Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку. Вказаний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи №922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору). Згідно правового висновку Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі №910/12764/20 договір може бути визнаний недійсним в частині включення суми ПДВ до вартості товару.

З огляду на вищевикладене, оскільки пунктом 3.1. договору про закупівлю товарів від 10.05.2022 № 7 до ціни договору всупереч законодавству включено суму ПДВ, а саме: 76 295,00 грн за придбання позивачем товару, наявні підстави для визнання недійсними положень такого договору, а саме п. 3.1. в частині включення до ціни договору суми ПДВ.

Таким чином позов в частині визнання недійсним п. 3.1 договору від 10.05.2022 № 7 у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу суму податку на додану вартість у розмірі 76 295,00 грн, суд вказує наступне.

За положеннями статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 76 295,00 грн отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, вказана сума коштів є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.

Тому, вимоги в частині стягнення з відповідача отриманої суми ПДВ у розмірі 76 295,00 грн, як безпідставно набуті грошові кошти також підлягають задоволенню.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3 292,01 грн 3% річних та 9 127,83 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3 292,01 грн 3% річних та 9 127,83 грн інфляційних втрат судом задовольняються вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження обставин чи відсутності підстав задоволення позову не надав.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним пункт 3.1. Договору про закупівлю товарів за державні кошти від 10.05.2022 № 7 в частині включення до ціни договору суми ПДВ 20%, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» (03680, м. Київ, пр-т Академіка Палладіна, 32, оф. 434, код 31510568).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОЙЛ» (03680, м. Київ, пр-т Академіка Палладіна, 32, оф. 434, код 31510568) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 76 295 (сімдесят шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн 00 коп. безпідставно набутих коштів, 3 292 (три тисячі двісті дев`яносто дві) грн 01 коп. 3% річних, 9 127 (дев`ять тисяч сто двадцять сім) грн 83 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 19.09.2024

Суддя Владислав ДЕМИДОВ