ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі про банкрутство

17.09.2024 Справа № 905/509/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., за участі секретаря судового засідання Ісмаілової М.Я., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за заявою ОСОБА_1 , с.Зоря, Покровський район, Донецька область

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

керуючий реструктуризацією арбітражна керуюча Белінська Наталія Олександрівна

Представники:

від боржника: не з`явився

від АК Універсал Банк: не з`явився

від АК Сенс Банк: не з`явився

арбітражна керуюча: не з`явилася

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.04.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів в сумі 205378,38грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну; попереднє засідання призначено на 25.06.2024.

01.05.2024 на офіційному веб-порталі судової влади України за номером публікації 73106 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

17.06.2024 до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" від боржника ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому ОСОБА_1 просить прийняти заяву про прийняття виправленої декларації про майновий стан у справі №905/509/24 (з додатками).

17.06.2024 та 24.06.2024 до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією - арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшли:

- проєкт плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 станом на 14.06.2024,

- звіт про результати перевірки декларацій боржника фізичної особи ОСОБА_1 ;

- заява про приєднання до матеріалів справи Акту опису майна боржника від 29.05.2024.

Ухвалою від 05.07.2024 за результатами попереднього засідання визнані грошові вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" та Акціонерного товариства "Сенс Банк", встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражною керуючою (керуючою реструктуризацією) Белінською Н.О. до реєстру вимог кредиторів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , судове засідання у справі, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, призначено на 13.08.2024.

Даною ухвалою також суд зобов`язував керуючу реструктуризацією боргів боржника, арбітражну керуючу Белінську Н.О. включити визнані судом вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" та Акціонерного товариства "Сенс Банк" до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; провести збори кредиторів в порядку п. 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства; надати рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства; звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.

01.08.2024 та 09.08.2024 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією - арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшли:

- клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 13.08.2024 на іншу дату;

- заява про долучення до матеріалів справи протоколу зборів кредиторів №1 з відповідями кредиторів;

- заява про долучення до матеріалів справи плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ;

- звіт про виконану роботу керуючої реструктуризацією у справі №905/509/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 станом на 01.08.2024 (з додатками).

Ухвалою від 13.08.2024 судове засідання відкладено на 17.09.2024, керуючій реструктуризацією до дати судового засідання визначено надати суду докази організації засідання зборів кредиторів, рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Явка керуючої реструктуризацією, боржника та представників кредиторів у судове засідання не обов`язкова.

28.08.2024 до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією - арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшли:

- заява про долучення до матеріалів справи протоколу зборів кредиторів №2 від 23.08.2024 (з додатками);

- заява керуючої реструктуризацією - арбітражної керуючої Белінської Н.О. про визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів у справі №905/509/24 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 (з додатками);

- заява арбітражної керуючої Белінської Н.О. про згоду на призначення керуючою реалізацією у справі №905/509/24 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ;

- клопотання про перерахування з депозитного рахунку Господарського суду Донецької області основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючої реструктуризацією в сумі 45420,00грн.

Ухвалою від 03.09.2024 задоволено клопотання арбітражної керуючої Белінської Н.О. про участь в судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалено забезпечити участь арбітражного керуючого Белінської Н.О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 905/509/24, яке призначено на 17.09.2024 з використання підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

10.09.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява арбітражної керуючої Белінської Н.О. про розгляд справи у судовому засіданні 17.09.2024 без її участі.

13.09.2024 та 17.09.2024 до суду надійшли аналогічні за своїм змістом листи Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-62738/18/24-Вих від 12.09.2024 про надання інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_1 та членами її сім`ї.

Згідно приписів ГПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Про дату судового засідання боржник, керуючий реструктуризацією та кредитори були повідомлені своєчасно та належним чином (ухвала доставлена до електронних кабінетів та до електронної скриньки).

Крім того, суд зазначає, що ухвали суду у даній справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

При цьому до визначеної дати проведення судового засідання (17.09.2024) від боржника та кредиторів не надійшло заяв/клопотань про участь в судовому засіданні 17.09.2024 в режимі відеоконференції, а також про оголошення перерви чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 17.09.2024. Отже боржник та кредитори не скористались правом на участь у судовому засіданні.

Разом з цим слід зауважити, що судом не визнавалася обов`язковою участь представників у судовому засіданні.

Оскільки, явка учасників справи не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 17.09.2024 за відсутністю боржниці та повноважних представників кредиторів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, ухвалою від 05.07.2024 встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) Белінською Н.О. до реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , а саме:

- Акціонерного товариства "Універсал Банк" в сумі 108527,46грн. (заборгованість за кредитом) - 2 черга задоволення вимог кредиторів та в сумі 6056,00грн. (судовий збір);

- Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_2 , в сумі 80266,63грн. (заборгованість за кредитом) - 2 черга задоволення вимог кредиторів та в сумі 6056,00грн. (судовий збір).

Інші кредиторські заяви у цій справі до суду не надходили.

08.08.2024 відбулись збори кредиторів у справі №905/509/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , шляхом опитування.

За наслідками проведення зборів кредиторів 08.08.2024, зокрема, було прийнято рішення утриматись від схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника від 14.06.2024; не схвалювати план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 станом на 25.07.2024 та вирішено запропонувати боржнику ОСОБА_1 доопрацювати план реструктуризації, враховуючи зазначені недоліки та надані рекомендації щодо доопрацювання плану реструктуризації та зміни його умов.

Рішення прийняті кредиторами оформлені протоколом зборів кредиторів №1 від 08.08.2024.

23.08.2024 вдруге відбулись збори кредиторів у справі №905/509/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , шляхом опитування, з порядком денним:

1. Розгляд звіту керуючої реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника;

2. Розгляд плану реструктуризації боргів боржника;

3. Розгляд питання, щодо подальшої процедури у справі про неплатоспроможність у страві №905/509/24;

4. Розгляд звіту арбітражного керуючого Белінської Н.О. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №905/509/24;

5. Місце та порядок подальшого проведення зборів кредиторів.

Дані збори зафіксовані бюлетенями голосування кредиторів, які внесені до протоколу №2 від 23.08.2024.

У зборах кредиторів (шляхом опитування) взяли участь кредитори:

1)АТ «Універсал Банк» (з правом вирішального голосу - 108, 527 голосів);

2) АТ «Сенс Банк» (без права вирішального голосу - 80, 266 голосів).

Керуюча реструктуризацією Белінська Н.О. та боржник ОСОБА_1 із правом дорадчого голосу.

Зборами кредиторів вирішено:

по першому питанню порядку денного схвалити звіт керуючої реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника №02-365/2767 від 14.06.2024;

по другову питанню порядку денного не схвалювати план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 станом на 09.08.2024;

по третьому питанню порядку денного звернутись до суду із клопотанням про закриття провадження у справі;

по четвертому питанню утримались від схвалення звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого Белінської Н.О. при виконанні повноважень керуючої реструктуризацією за період з 30.04.2024 по 31.07.2024;

по п`ятому питанню порядку денного наступні збори кредиторів провести шляхом опитування.

Відтак, як вбачається з наявних матеріалів справи, зборами кредиторів боржника не було прийнято рішень щодо схвалення плану реструктуризації боргів боржника або ж щодо переходу до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Рішення кредиторів про закриття провадження у справі, згідно висловлених ними позицій, прийнято на підставі обставин того, що запропонований проєкт плану реструктуризації боргів боржника, який був відхилений кредиторами, не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та порушує мету процедури реструктуризації боргів, адже планом реструктуризації не передбачено заходи щодо покращення майнового стану боржника, натомість передбачено 90% списання заборгованості; перехід у процедуру погашення боргів є недоцільним за відсутності ліквідаційної маси. Ігнорування боржником недоліків, зазначених АТ «Універсал Банк» щодо плану реструктуризації у редакції станом на 09.08.2024, на думку кредитора, свідчать про недобросовісну поведінку боржника та намір ухилення боржника від виконання зобов`язань перед кредиторами, що суперечить меті та принципам Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуюча реструктуризацією Белінська Н.О. звертаючись до суду із заявою про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, обґрунтовує таке власне рішення посиланням на приписи частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про банкрутство боржника зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином Кодексом України з процедур банкрутства запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною 5 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при не результативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України).

Тому до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки: - повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; - надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; - подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 Кодексу України з процедур банкрутства); - погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина 1 статі 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Поряд із цим, Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає: - відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини 4 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства; - закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства); - відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 Кодексу України з процедур банкрутства або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини 8 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу України з процедур банкрутства принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства «Відновлення платоспроможності фізичної особи» (стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства).

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені частиною 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Системне тлумачення положень частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у взаємозв`язку зі статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком, визначених пунктами 1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою четвертою цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Отже, за змістом частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, як універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Окрім того, з урахуванням положень статей 3, 12 Господарського процесуального кодексу України, статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства та відсилочного припису пункту 9 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути застосовані підстави закриття провадження у справі за статтею 231 Господарського процесуального кодексу України в тих межах, що стосуються фізичної особи та особливостей банкрутства.

Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадіях судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав та з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.

Так, частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Конструкція вказаної норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення цієї норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховним Судом у постанові судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 по справі №903/806/20 наголошено на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Про вказане також зазначено у постанові Верховного Суду №911/1977/23 від 21.05.2024.

У судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства передбачає право зборів кредиторів звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність якщо: - збори кредиторів прийняли рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника (пункт 2 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства); - господарський суд відмовив у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (частина 10 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - боржником порушено план реструктуризації боргів (частина 3 статті 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Системний аналіз цих норм приводить до висновку, що за наведених вище підстав (окрім частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства) господарський суд може вирішити питання щодо доцільності подальшого руху справи лише за клопотанням зборів кредиторів (кредитора), яким на певній стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника надано виключне право ініціювати за власним вибором перехід до наступної судової процедури неплатоспроможності фізичної особи або закриття провадження у справі.

Слід зазначити, що визначені у пункті 2 частини 8 статті 123, частині 10 статті 126 та частині 3 статті 128 Кодексу України з процедур банкрутства підстави для звернення зборів кредиторів (кредитора) із клопотанням про закриття провадження у справі можуть бути зумовлені саме неконструктивною позицією останніх при погодженні плану реструктуризації боргів, порушеннями при схваленні зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, іншими обставинами, які не залежать від волі боржника, що має врахувати господарський суд при вирішенні питання про задоволення чи відмову у задоволенні такого клопотання зборів кредиторів (кредитора) крізь призму мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Таким чином само по собі клопотання зборів кредиторів про закриття провадження/перехід до наступної судової процедури, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення господарським судом такого клопотання.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом цієї норми: - чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника; - обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника; - коло ініціаторів її застосування не конкретизовано; - господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Порівняльний аналіз положень частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства з частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.

Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Щодо застосування частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції у постанові від 26.05.2022 по справі № 903/806/20 Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду наголошено, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна не виконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Суд зауважує, що за приписами Кодексу України з процедур банкрутства судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини 5 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина 2 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Отже, на відміну від статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про неплатоспроможність фізичної особи Кодекс не встановлює граничного строку здійснення судової процедури реструктуризації боргів боржника, проте у наведених вище приписах визначає максимальні строки щодо кожної стадії цієї судової процедури, крім виконання плану реструктуризації боргів, що має індивідуальні особливості для кожного боржника.

Зазначене у сукупності дає підстави для висновку, що строк судової процедури реструктуризації боргів боржника від дня її введення та до затвердження судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, зокрема у разі неподання чи незатвердження такого плану, не повинен перевищувати 120 днів.

Таке тлумачення кореспондується з приписами частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства про перехід до процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не схвалено плану реструктуризації боргів боржника, що розуміється як додатковий стимул для дієвої реалізації кредиторами своїх правомочностей та засіб захисту інтересів добросовісного боржника від зволікання кредиторів.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Логічне та філологічне тлумачення цієї норми у взаємозв`язку з пунктом 2 частини 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, хоча Кодексу України з процедур банкрутства докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини 5 статті 119, частини 11 статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини 7, пункту 2 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Суд наголошує на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства.

За змістом частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

За змістом абзацу 2 частини 2 статті 6, частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника.

Таким чином, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, приписи частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною 7 статті 123, частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи, що у частині 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства конкретизовано лише момент з якого вона підлягає застосуванню господарським судом, реалізація цієї норми можлива після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника та до звершення цієї судової процедури, зокрема безпосередньо перед вирішенням господарським судом питання про визнання боржника банкрутом та перехід до судової процедури погашення боргів в порядку частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи наведене, приписи частини 11 статті 126 та частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляд справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Хоча Кодекс України з процедур банкрутства докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини 5 статті 119, частини 11 статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини 7, пункту 2 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було відкрито ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.04.2024, тобто строк, визначений частиною 11 статтею 126 Кодексу України з процедур банкрутства пройшов.

Керуючим реструктуризацією проведені збори кредиторів з розгляду плану реструктуризації, проте він не погоджений кредиторами.

Згідно з відомостями керуючої реструктуризацією за результатами вжитих заходів щодо виявлення майна боржника, які відображені у звіті керуючого реструктуризацією вбачається таке:

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у електронному вигляді від 18.07.2024 року ОСОБА_2 отримала свій останній дохід у січні 2024-го року в сумі 60 грн. 37коп.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379214016 від 20.05.2024 щодо адреси АДРЕСА_1 відомості відсутні.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379216384 від 20.05.2024 щодо адреси АДРЕСА_2 відомості відсутні.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379214016 від 20.05.2024 щодо ОСОБА_2 відомості відсутні.

Згідно Розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91237033 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_2 інформація відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379213652 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_3 відомості відсутні.

Згідно Розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91237031 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_3 інформація

відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379213431 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_4 відомості відсутні.

Згідно Розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91237030 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_4 відомо про:

Публічне обтяження, Арешт на все рухоме майно, Обтяжувач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Розмір основного зобов`язання: 400,84 гривня, Термін дії: 30.01.2023;

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379210945 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_5 відомості відсутні.

Згідно Розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91237026 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_5 інформація відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 379213785 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_6 відомості відсутні.

Згідно Розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91237032 від 20.05.2024 року щодо ОСОБА_6 інформація відсутня.

Згідно акту опису майна боржника - фізичної особи ОСОБА_2 від 29.05.2024, повідомлено, що за результатами вжитих заходів щодо виявлення майна боржника, арбітражним керуючим Белінською Н. не виявлено у власності ОСОБА_2 жодного нерухомого чи рухомого майна.

Залишок грошових коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , згідно листа АТ «Універсал Банк» №10633 від 06.05.2024 становить 50,06грн.

На розгляд кредиторів було надано звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника від 14.06.2024, згідно з яким при перевірці декларацій про майновий стан боржника були виявлені порушення. ОСОБА_1 надано заяву про прийняття виправленої декларації про майновий стан.

За наслідками проведення зборів кредиторів 08.08.2024, зокрема, було прийнято рішення утриматись від схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника від 14.06.2024; не схвалювати план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 станом на 25.07.2024 та вирішено запропонувати боржнику ОСОБА_1 доопрацювати план реструктуризації, враховуючи зазначені недоліки та надані рекомендації щодо доопрацювання плану реструктуризації та зміни його умов.

Рішення прийняті кредиторами оформлені протоколом зборів кредиторів №1 від 08.08.2024.

У подальшому, ОСОБА_1 було погоджено нову редакцію плану реструктуризації боргів боржника станом на 09.08.2024, який був предметом розгляду на зборах кредиторів 23.08.2024.

Так, згідно з матеріали справи, 23.08.2024 відбулись збори кредиторів у справі №905/509/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у форматі опитування та оформлені протоколом №2 зборів кредиторів, в опитуванні брали участь кредитори: АТ «Універсал банк» та АТ «Сенс Банк».

Кредиторами вирішено не схвалювати проєкт плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , звернутись з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, за твердженнями кредитора АТ «Універсал Банк» проєкт плану реструктуризації боргів у редакції станом на 09.08.2024 не містить доопрацювань, про які зазначив АТ «Універсал Банк» під час голосування на зборах кредиторів №1, зокрема:

Не зазначено, з чого саме складаються доходи боржника, а також не зазначено про джерела походження доходів, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів.

Враховуючи значну заборгованість перед кредиторами, боржником не передбачається залучення коштів з метою погашення наявної заборгованості, а саме не зазначено,чому боржник не розглядає можливість виконання зобов`язань третіми особами, зокрема, шляхом укладання договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством (п.5 ч.3 ст.124 КУзПБ), а також інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (п.6. ч.3 ст.124 КУзПБ).

З позиції АТ «Сенс Банк» вбачається, що боржником в супереч КУзПБ не надано жодного обгрунтування доводу стосовно підстав, причин, факторів, що призвели до його неплатоспроможності. Запропонований боржником проєкт плану реструктуризації передбачає 90% прощення боргів перед кредиторами, що є недопустимим та свідчить про прямий намір боржника уникнути відповідальності всіма не доброчесними способами. Також боржником не надані відомості про отриманий нею та членами її сімї дохід за 2024 рік.

Отже боржником залишені зауваження кредиторів щодо розкриття причин неплатоспроможності а також заходів з поліпшення фінансового стану поза увагою. У звітах арбітражного керуючого зазначається, що боржник ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, та іі чоловік не має доходу, таким чином не з`ясованим залишається питання джерел покриття витрат по сплаті комунальних платежів, та інших витрат на утримання родини.

Через призму судового контролю у даній справі, з огляду на встановлені у ній обставини, з урахуванням інтересів усіх учасників провадження, дослідивши поданий боржником план реструктуризації та обставини несхвалення його зборами кредиторів, суд приходить до висновку про відсутність сумлінності боржника щодо досягнення компромісу з кредиторами та недобросовісну поведінку боржника направлену на уникнення погашення наявної заборгованості.

В той же час, зловживань з боку кредиторів судом не встановлено.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, cуд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, враховуючи прийняті зборами кредиторів рішення про несхвалення поданих проектів плану реструктуризації боргів боржника від 25.07.2024 та від 08.08.2024, проаналізувавши всі обставини такого несхвалення, з огляду на відсутність компромісу між сторонами щодо погашення боргів боржником та відсутність сумлінної співпраці боржника із кредиторами направленої на погашення наявної заборгованості, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 із відповідними правовими наслідками.

Положеннями пункту 13 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що судом встановлено наявність підстав та прийнято рішення про закриття провадження у даній справі, заяву керуючої реструктуризацією Белінської Н.О. про визнання боржника банкрутом, введення процедури погашення боргів, призначення керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Белінську Н.О. задоволенню не підлягає.

Судом звертається увага на те, що відповідно до частини 5 статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Також у зв`язку з тим, що закриття провадження у справі про неплатоспроможність передбачає припинення процедури реструктуризації боргів боржника та подальше припинення повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника, суд вважає за необхідне припинити процедуру реструктуризації боргів боржника та припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника - арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни.

За результатами розгляду клопотання арбітражного керуючого Белінської Н.О. про перерахування з депозитного рахунку Господарського суду Донецької області основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючої реструктуризацією в сумі 45420,00грн., судом постановлено ухвалу окремо.

Керуючись статтями 2, 9, 121, 123, 126 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 12, 42, 77-79, 86, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №905/509/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни.

Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.04.2024 у справі №905/509/24.

Відмовити у задоволенні заяв арбітражної керуючої Белінської Н.О. про визнання ОСОБА_1 банкрутом, введення процедури погашення боргів у справі №905/509/24 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 та призначення арбітражну керуючу Белінську Н.О. керуючою реалізацією у справі №905/509/24.

Копію ухвали надіслати учасникам провадження у даній справі, контролюючому органу, визначеному Податковим кодексом України, іншим органам, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, місцевому суду загальної юрисдикції, органу державної виконавчої служби за місцем проживання боржника, державному органу з питань банкрутства, установам, що здійснюють облік нерухомого та рухомого майна, органам державної автомобільної інспекції за місцем проживання боржника, установам банків, що обслуговують рахунки боржника, депозитарним установам, які ведуть облік прав на цінні папери, що належать боржнику.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття 17.09.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду у строки передбачені ГПК України.

Суддя М.О. Лейба