ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2024 р. Справа№ 910/6970/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поліщука В.Ю.

суддів: Пантелієнка В.О.

Коробенка Г.П.

секретар судового засідання: Новик В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги,

на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року,

у справі № 910/6970/22 (суддя Омельченко Л.В.),

за заявою ОСОБА_1 ,

про неплатоспроможність боржника фізичної особи, -

за участю представників:

від ОСОБА_1 - Нечитайленко О.В. (адвокат),

від ОСОБА_2 - Момот Я.М. (адвокат),

від арбітражного керуючого Потупало Н.І. - Забарін А.Ф. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 року Господарським судом міста Києва прийнято постанову у справі №910/6970/22 про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22, направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що господарським судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 року витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6970/22, відкладено вирішення питання, щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 , на постанову Господарського суду міста Києва від 26.03.2024 року у справі №910/6970/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи №910/6970/22 до Північного апеляційного господарського суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 року прийнято апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 року до свого провадження; Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі № 910/6970/22 задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/6970/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів у справі №910/6970/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.05.2024 року.

16.05.2024 року від ОСОБА_2 надійшла Заява про приєднання до апеляційної скарги на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у цій справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 20.05.2024 року прийнято Заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі № 910/6970/22; Заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі № 910/6970/22 про оскарження постанови Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року призначено до розгляду на 21.05.2024 року.

В судових засіданнях 18.06.2024 року та 03.07.2024 року оголошувались перерви.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 року, апеляційну скаргу у справі №910/6970/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Поліщука В.Ю. (суддя-доповідач), судді Пантелієнко В.О., Коробенко Г.П. (у зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л. у відпустці).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Поліщук В.Ю. (суддя-доповідач), судді Коробенко Г.П., Пантелієнко В.О.; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.07.2024 року.

Під час апеляційного провадження у цій справі до Північного апеляційного господарського суду надійшли:

- Письмові пояснення арбітражного керуючого Потупало Н.І. від 20.05.2024 року;

- Додаткові пояснення у справі представника ОСОБА_1 - адвоката Нечитайленко О.В. від 03.07.2024 року та від 21.07.2024 року.

Відповідно до протоколу судового засідання від 22.07.2024 року, судове засідання не відбулось з технічних причин, наступне судове засідання призначено на 23.07.2024 року.

В судових засіданнях апеляційного господарського суду представник ОСОБА_1 - адвокат Нечитайленко О.В., представник ОСОБА_2 - адвокат Момот Я.М. та представник арбітражного керуючого Потупало Н.І. - адвокат Забарін А.Ф., апеляційну скаргу та Заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 підтримали, просили скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року та направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та Заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із Заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки він неспроможний сплатити заборгованість перед кредиторами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 року, серед іншого, відкрито провадження у справі №910/6970/22 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Шевчука В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 року визнано кредиторами фізичної особи ОСОБА_1 :

- ТзОВ «Київські енергетичні послуги» на суму 14 645 грн 52 коп.;

- ОСОБА_2 на суму 3 663 784 грн 64 коп.;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 129 436 грн 13 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 року достроково припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника Шевчука В.В. , призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражну керуючу Потупало Н.І.

Ухвалою місцевого господарського суду від 22.02.2024 року, зокрема, призначено розгляд справи на 25.03.2024 року о 13:00 год., зобов`язано керуючу реструктуризацією боргів боржника арбітражну керуючу Потупало Н.І. надати суду протокол кредиторів про погодження плану реструктуризації боргів боржника або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

У судове засідання місцевого господарського суду 25.03.2024 року з`явився представник ГУ ДПС у Київській області. Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Постановою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22, зокрема, припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , припинено повноваження керуючої реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Потупало Н.І., визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 , уведено процедуру погашення боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , призначено керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Потупало Н.І. В спірній постанові місцевий господарський суд, зокрема вказав що оскільки, всупереч приписів ст.130 КУзПБ, до господарського суду не подано погоджений боржником та схвалений кредиторами план реструктуризації, тому керуючись положеннями ст.ст.126,130 КУзПБ у господарського суду було достатньо підстав для припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22, направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що місцевий господарський суд не прийняв до уваги Заяву про забезпечення доказів, подану арбітражним керуючим, в якій, на переконання скаржника, містились докази, що є важливими для врахування у цій справі. Разом з цим, скаржник зазначає, що 25.05.2024 року були проведені збори кредиторів боржника, на яких було прийнято рішення про продовження процедури реструктуризації боргів боржника, однак, через повітряну тривогу арбітражний керуючий не змогла вчасно підготовити відповідне клопотання для подання його до господарського суду першої інстанції.

Водночас, до апеляційного суду гр. ОСОБА_2 (кредитором у цій справі) було подано Заяву про приєднання до апеляційної скарги, яка за своїм змістом подібна до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Зміст та доводи Заяви ОСОБА_2 (кредитора у цій справі) про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 ідентичні доводам та вимогам апеляційної скарги ОСОБА_1 , в зв`язку з чим колегія суддів апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу та Заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 разом (не вказуючи (не посилаючись) по тексту цієї постанови окремо на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та доводи Заяви ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 ).

Згідно із частиною першою ст.3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою ст.12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відтак в цьому випадку застосуванню підлягають положення КУзПБ.

Відповідно до частини першої ст.2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

В Книзі четвертій КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Регулювання реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Статтею 124 КУзПБ встановлено загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), частиною четвертою цієї статті КУзПБ визначено загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника - пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом. У разі реалізації в процедурі реструктуризації боргів майна боржника, яке є предметом забезпечення, план реструктуризації боргів має передбачати позачергове задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує. Кошти, що залишилися після реалізації майна боржника, яке є предметом забезпечення, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів згідно із затвердженим господарським судом планом реструктуризації боргів у черговості, визначеній цим Кодексом (частина четверта статті 124 КУзПБ).

Таким чином, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 року у справі №910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатись правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6) частини першої ст.3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3) ч.2 ст.116 КУзПБ), тобто обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4) -11) ч.3 ст.116 КУзПБ), тому у разі необхідності - додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч.4 ст.116, ч.7 ст.126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст.125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч.1 ст.128 КУзПБ).

Поряд з цим, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3), 4) ч.4 ст.119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч.7 ст.123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1)-3) ч.7 ст.123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з ч.3 статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1), 2), 5), 6) ч.8 ст.126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч.11 ст.126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих норм свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Така позиція висловлена Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у Постанові від 26.05.2022 року у справі №903/806/20.

Верховний Суд у вказаній постанові, наголошує на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану (відповідно до вимог статті 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін) та у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.

Верховний Суд у своїх постановах, неодноразово висловлювався щодо ролі арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9)-11) ч.5 ст. 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.

Водночас, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частини 2, 3 ст.123 КУзПБ).

Відповідно до статті 124 КУзПБ, у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років.

Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у статті 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.

Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником (ч.10 ст.126 КУзПБ).

Водночас, суд повинен проаналізувати зміст плану реструктуризації на відповідність положенням ст.124 КУзПБ через призму його обґрунтованості та узгодженості з самою природою реструктуризації, дослідити причини незгоди кредитора з таким планом та його умовами.

За змістом частини першої статті 130 КУзПБ, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо:

- протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника;

- зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до ч.11 ст.126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Тобто, по переконанню колегії суддів апеляційної інстанції, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, місцевий господарський суд, застосовуючи механізм судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім цього, Верховний Суд у Постанові від 26.05.2022 року у справі №903/806/20 зауважив, що приписи ч.11 ст.126 та ч.1 ст.130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а ч.1 ст.130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених місцевим господарським судом обставин, ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника була прийнята 13.09.2022 року.

Крім того, цією ухвалою, серед іншого, визначено дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, а саме 31.01.2023 року.

Водночас, 25.01.2023 року до місцевого господарського суду надійшло Клопотання арбітражного керуючого про продовження процедури реструктуризації боргів боржника на три місяці, відповідно до рішення зборів кредиторів від 24.01.2023 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що під час подальшого розгляду справи від учасників провадження неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи, які місцевий господарський суд задовольняв.

Однак, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови від 25.03.2024 року, до господарського суду першої інстанції не було подано погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника.

Разом з цим, апеляційний господарський суд зазначає, що керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом, відповідно до

п.п. 9-11) ч. 5 ст. 119 КУзПБ, при відкритті провадження у справі.

Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом (ст.123 КУзПБ).

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом ч. 11 ст. 126 КУзПБ, у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

Така правова позиція наведена Верховим Судом у Постанові №903/806/20 від 26.05.2022 року.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що провадження у цій справі (про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 ) відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 року, станом на 25.03.2024 року (тобто через 1,5 року) до господарського суду першої інстанції не було подано погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника у місцевого господарського суду було достатньо передумов для застосування положень ч.11 ст.126 КУзПБ, тобто відкриття процедури погашення боргів або закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, зважаючи на причини недосягнення мети процедури реструктуризації боргів.

Натомість, подане до апеляційного господарського суду Рішення зборів кредиторів боржника про продовження строку процедури реструктуризації боргів у справі №910/6970/22 тільки підкріплює позицію про ігнорування мети і завдань процедури реструктуризації боргів шляхом не розроблення та не подання проекту плану реструктуризації.

Водночас, апеляційний господарський суд критично ставиться щодо підстави для скасування спірної постанови посилання на відсутність скаржника в судовому засіданні в силу того, що в день прийняття спірної постанови у м. Києві оголошувалась повітряна тривога. Як свідчать матеріали справи, в судовому засіданні за наслідками якого було прийнято спірну постанову був присутній представник кредитора - ГУ ДПС у Київській області. Відповідно до Протоколу судового засідання №2649711 (том 4, арк. справи 17-23), судове засідання розпочалось о 14 год. 36 хв. і закінчилось о 14 год. 50 хв. При цьому, 25.03.2024 року у м.Києві повітряну тривогу було оголошено о 10 год. 29 хв., тривога тривала 34 хв. до 11 год. 03 хв. (том 4, арк. справи 120). Поряд з цим, як свідчать матеріали справи : ухвалою місцевого господарського суду від 19.12.2023 року у цій справі (том 3, арк. справи 289) було зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати суду протокол зборів кредиторів про погодження плану реструктуризації боргів боржника, ухвалою місцевого господарського суду від 22.02.2024 року у цій справі (том 4, арк. справи 3-4) знову було зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати суду протокол зборів кредиторів про погодження плану реструктуризації боргів боржника, однак вказані вимоги місцевого господарського суду виконано не було. Вказане, на думку колегії суддів апеляційної інстанції може свідчити про неналежне виконання арбітражним керуючим та боржником обов`язків передбачених Книгою четвертою КУзПБ. Посилання скаржника на те, що збори кредиторів були проведені 25.03.2024 року, не може бути розцінено як достатня підстава для скасування спірної постанови. Оскільки, як зазначалось вище, провадження у цій справі відкрито 13.09.2022 року, враховуючи, що всупереч приписів ст.ст.126,130 КУзПБ погоджений план реструктуризації боргів боржника у встановлені строки до місцевого господарського суду не було подано, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 року в чергове було зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника надати суду протокол зборів кредиторів про погодження плану реструктуризації боргів боржника (вказану ухвалу було направлено учасникам провадження у цій справі - том 4, арк. справи 5-8). Матеріали справи не містять буд-яких клопотань поданих у період з 19.12.2023 року по 25.03.2024 року (від боржника, від арбітражного керуючого) які б свідчили про добросовісну поведінку та належне виконання учасниками справи обов`язків встановлених КУзПБ.

Крім цього, слід зазначити, що частка кредиторів боржника розподілена наступним чином: ФОП Дерев`янко А.Я. - 96,42% (3263 голоси), ГУ ДПС у м. Києві - 3,58% (121 голос). Тобто, збори кредиторів боржника, фактично, контролюються однією особою - ФОП Дерев`янко А.Я., що дає змогу одноособово голосувати за продовження процедури реструктуризації боргів боржника та (у нашому випадку) продовжувати її на невизначений час, що тягне за собою не досягнення мети і завдань процедури реструктуризації боргів.

Щодо доводів скаржника про неврахування господарським судом першої інстанції Заяви про забезпечення доказів до поданої позовної заяви про обставини, за яких ОСОБА_1 став неплатоспроможним, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Ст.115 КУзПБ визначає підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Зокрема, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

- боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, серед іншого, обставини, що стали підставою для звернення до суду (п.3) ч.2 ст.116 КУзПБ)

Ч.1 ст.119 КУзПБ регламентовано, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Таким чином, завданням підготовчого засідання господарського суду під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.

Водночас, при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

За наслідками підготовчого засідання господарський суд приймає ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (ч.3 ст.119 КУзПБ).

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 року відкрито провадження про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

Разом з цим, зазначена ухвала місцевого господарського суду не є предметом апеляційного оскарження у цій справі. Тобто, посилання скаржника в апеляційній скарзі на не врахування місцевим господарським судом обставин, які привели його до неплатоспроможності не стосуються предмету оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ч.ч.1,2,3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги та Заяви ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга та Заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги задоволенню не підлягають, спірна постанова господарського суду першої інстанції має бути залишена без змін, як така, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та Заяви ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги, та залишає без змін раніше прийняте судове рішення, на скаржника та громадянина ОСОБА_2 покладаються витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129,253-255,269,275,277,281-284 ГПК України, ст.ст. 2,9 КУзПБ Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 залишити без задоволення.

2. Заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 залишити без задоволення.

3. Постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 року у справі №910/6970/22 залишити без змін.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника та на громадянина ОСОБА_2 .

5. Справу №910/6970/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст (у зв`язку з перебуванням суддів Пантелієнка В.О. та Коробенка Г.П. у відпустках та хворобою судді Поліщука В.Ю.) складено та підписано 16.09.2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено

ст.ст. 287-289 ГПК України та ст. 9 КУзПБ.

Головуючий суддя В.Ю. Поліщук

Судді В.О. Пантелієнко

Г.П. Коробенко