ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2024 р. Справа № 920/1043/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Котенка О.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Колток О.М.

від відповідача: Приходько С.В. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 (повне рішення складене та підписане 25.04.2024) (суддя Заєць С.В.)

у справі № 920/1043/23 Господарського суду Сумської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

про стягнення 6 070 663,29 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

01.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС України", позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (далі - АТ "Сумигаз", відповідач) про стягнення 6 070 663,29 грн, з яких: 4 640 636,29 грн - основна заборгованість, 95 044,11 грн - 3 % річних, 945 519,95 грн - пеня, 389 462,94 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не дивлячись на отримання та підписання без зауважень з боку відповідача актів наданих послуг замовленої (договірної) потужності та актів наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, у строки, встановлені п. 8.4 договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 (далі - Договір), відповідач не оплатив на користь позивача вартість замовленої (договірної) потужності та перевищення договірної потужності за березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року в загальній сумі 4 640 636,29 грн, чим порушив умови п. 2.5, 8.4 Договору, а також порушив права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23 позов ТОВ "Оператор ГТС України" до АТ "Сумигаз" про стягнення 6 070 663,29 грн задоволено частково. Стягнуто з АТ "Сумигаз" на користь ТОВ "Оператор ГТС України" 1 475 547,74 грн основного боргу, 756 415,96 грн пені, 95 044,11 грн 3 % річних, 389 462,94 грн інфляційних втрат та 43 583 грн судового збору. У частині стягнення суми основного боргу в сумі 3 165 088,55 грн закрито провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з відсутністю предмета спору. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23, ТОВ "Оператор ГТС України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в сумі 573 571,75 грн та в частині відмови в стягненні 189 103,99 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, зокрема, на те, що:

- висновок суду першої інстанції про погашення відповідачем заборгованості зарахуванням на суму 3 165 088,55 грн не відповідає фактичним обставинам справи і є таким, що зроблений судом за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи;

- висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені на 20 % свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та невідповідність таких висновків обставинам справи, врахування лише інтересів відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Оператор ГТС України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 30.07.2024 о 10:00; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 20.06.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 у справі № 920/1043/23 задоволено заяву АТ "Сумигаз" про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Оператор ГТС України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23; оголошено перерву в судовому засіданні до 20.08.2024 об 11:30.

Позиції учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 20.08.2024 взяли участь представник позивача (в залі суду) та представник відповідача (у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду).

У судовому засіданні представник позивача (скаржника) апеляційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України" підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги ТОВ "Оператор ГТС України" заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.02.2020 між ТОВ "Оператор ГТС України" (Оператор) та АТ "Сумигаз" (Замовник) укладено договір № транспортування природного газу (Договір), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2497.

За цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 Договору).

За змістом п. 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на вебсайті Оператора. Підписанням цього Договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на вебсайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника.

Обсяг Послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п. 2.3 Договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4 Договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.5 Договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п. 2.6 Договору).

Додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.7 Договору).

Відповідно до п. 2.8 Договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

За змістом п. 4.1 Договору Замовник взяв на себе зобов`язання, зокрема:

- своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг;

- надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому в Кодексі та цьому Договорі;

- дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом;

- вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування;

- не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі;

- повідомляти Оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору;

- забезпечити можливість цілодобового зв`язку Оператора з представниками Замовника, зазначеними в цьому Договорі;

- здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом;

- реєструвати в Реєстрі споживачів Постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником;

- здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату в разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором;

- здійснити в термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

Пунктом 5.1 Договору сторони визначили, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється в порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному вебсайті.

Згідно з п. 7.1 Договору вартість послуг розраховується наступним чином:

- розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором;

- транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором;

- балансування за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму вебсайті: www.tsoua.com (п. 7.2 Договору).

У п 9.1 Договору сторони дійшли згоди, що в разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у Замовника позитивного добового небалансу Оператор здійснює купівлю у Замовника, а Замовник продаж природного газу Оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу (п. 9.2 Договору).

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (абз. 1 п. 9.3 Договору).

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться в строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період (абз. 2 п. 9.3 Договору).

Розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений пунктом 9.3 цього Договору, визначається за даними Оператора (п. 9.6 Договору).

У п. 3.2 Договору, окрім іншого, встановлено, що Оператор має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності.

За змістом п. 8.3 Договору, розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці здійснюється за результатами остаточної алокації відборів та подач Замовника за формулою, наведеною в п. 8.3 Договору. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідно до п. 8.4 Договору Замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 11.2 Договору Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригінала акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора (п. 11.3 Договору).

Згідно з п. 11.4 Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Оператор і Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п. 11.5 Договору).

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 Договору).

Передбачені Договором додатки 1 та 2 сторонами не підписані.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем замовлено потужність відповідно до номінацій у таких розмірах:

- у березні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,0000 тис. м3;

- у квітні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,0000 тис. м3;

- у травні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у червні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,02200 тис. м3 всього на загальну суму 3,28 грн;

- у жовтні 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 5,00 грн;

- у листопаді 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03000 тис. м3 всього на загальну суму 4,46 грн;

- у грудні 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у січні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у лютому 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,02800 тис. м3 всього на загальну суму 4,18 грн;

- у березні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у квітні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03000 тис. м3 всього на загальну суму 4,46 грн.

Як зазначив позивач, за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача позивачем були виявлені обсяги перевищення договірної потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

- в березні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 9 535,70403 тис. м3/добу всього на загальну суму 1 420 743,61 грн;

- в квітні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2 033,09000 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 302 914,14 грн;

- в травні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 5,90930 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 880,44 грн;

- в червні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 401,23809 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 59 781,26 грн;

- в жовтні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1 104,43868 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 164 552,53 грн;

- в листопаді 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2 003,65345 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 298 528,33 грн;

- в грудні 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 4 400,93280 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 655 703,78 грн;

- в січні 2023 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 5 759,71157 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 858 150,95 грн;

- в лютому 2023 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 4 967,86039 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 740 171,46 грн;

- в березні 2023 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3 854,21203 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 574 246,76 грн;

- в квітні 2023 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2 363,91819 тис. мЗ/добу всього на загальну суму 352 204,90 грн.

Відповідно до п. 8.4 Договору позивачем направлено в інформаційній платформі відповідачу:

- рахунок № 03-2022-/1000322 від 31.03.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за березень 2022 року на загальну суму 1 420 743,61 грн;

- рахунок № 04-2022-/1000422 від 30.04.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за квітень 2022 року на загальну суму 302 914,14 грн;

- рахунок № 05-2022-/1000522 від 31.05.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за травень 2022 року на загальну суму 880,44 грн;

- рахунок № 05-2022-/9990000 від 31.05.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за травень 2022 року на загальну суму 4,62 грн;

- рахунок № 06-2022-/1000622 від 30.06.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за червень 2022 року на загальну суму 59 781,26 грн;

- рахунок № 06-2022-/9990000 від 30.06.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за червень 2022 року на загальну суму 3,28 грн;

- рахунок № 10-2022-/2740000 від 31.10.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за жовтень 2022 року на загальну суму 0,14 грн;

- рахунок № 10-2022-/9990000 від 31.10.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за жовтень 2022 року на загальну суму 4,46 грн;

- рахунок № 10-2022-/1001022 від 31.10.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за жовтень 2022 року на загальну суму 164 552,53 грн;

- рахунок № 11-2022-/1001122 від 30.11.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за листопад 2022 року на загальну суму 298 528,33 грн;

- рахунок № 11-2022-/9990000 від 30.11.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за листопад 2022 року на загальну суму 4,46 грн;

- рахунок № 12-2022-/1001222 від 31.12.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2022 року на загальну суму 655 703,78 грн;

- рахунок № 12-2022-/9990000 від 31.12.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за грудень 2022 року на загальну суму 4,62 грн;

- рахунок № 01-2023-/9990000 від 31.01.2023 на оплату замовленої (договірної) потужності за січень 2023 року на загальну суму 4,62 грн;

- рахунок № 01-2023-/1000123 від 31.01.2023 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за січень 2023 року на загальну суму 858 150,95 грн;

- рахунок № 02-2023-/1000223 від 28.02.2023 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за лютий 2023 року на загальну суму 740 171,46 грн;

- рахунок № 02-2023-/9990000 від 28.02.2023 на оплату замовленої (договірної) потужності за лютий 2023 року на загальну суму 4,18 грн;

- рахунок № 03-2023-/9990000 від 31.03.2023 на оплату замовленої (договірної) потужності за березень 2023 року на загальну суму 4,62 грн;

- рахунок № 03-2023-/1000323 від 31.03.2023 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за березень 2023 року на загальну суму 574 246,76 грн;

- рахунок № 04-2023-/9990000 від 30.04.2023 на оплату замовленої (договірної) потужності за квітень 2023 року на загальну суму 4,46 грн;

- рахунок № 04-2023-/1000423 від 30.04.2023 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за квітень 2023 року на загальну суму 352 204,90 грн;

- звіти про використання замовленої потужності АТ "Сумигаз" за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року.

Також, позивачем направлено відповідачу акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності, а саме:

- акт наданих послуг № 05-2022-/9990000 від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 4,62 грн;

- акт наданих послуг № 10-2022-/9990000 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 4,46 грн;

- акт наданих послуг № 10-2022-/2740000 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 0,14 грн;

- акт наданих послуг № 11-2022-/9990000 від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 4,46 грн;

- акт наданих послуг № 12-2022-/9990000 від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 4,62 грн;

- акт наданих послуг № 01-2023-/9990000 від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 4,62 грн;

- акт наданих послуг № 02-2023-/9990000 від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 4,18 грн;

- акт наданих послуг № 03-2023-/9990000 від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 4,62 грн;

- акт наданих послуг № 04-2023-/9990000 від 30.04.2023 за квітень 2023 року на суму 4,46 грн,

та акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, а саме:

- акт наданих послуг № 03-2022-/1000322 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 1 420 743,61 грн;

- акт наданих послуг № 04-2022-/1000422 від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 302 914,14 грн;

- акт наданих послуг № 05-2022-/1000522 від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 880,44 грн.

- акт наданих послуг № 06-2022-/1000622 від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 59 781,26 грн;

- акт наданих послуг № 10-2022-/1001022 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 164 552,53 грн;

- акт наданих послуг № 11-2022-/1001122 від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 298 528,33 грн;

- акт наданих послуг № 12-2022-/1001222 від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 655 703,78 грн;

- акт наданих послуг № 01-2023-/1000123 від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 858 150,95 грн;

- акт наданих послуг № 02-2023-/1000223 від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 740 171,46 грн;

- акт наданих послуг № 03-2023-/1000323 від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 574 246,76 грн;

- акт наданих послуг № 04-2023-/1000423 від 30.04.2023 за квітень 2023 року на суму 352 204,90 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримано та підписано без зауважень зазначені акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності та акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності (т. 1, а.с. 124-143).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у строки, встановлені п. 8.4 Договору, відповідач не оплатив позивачу вартість замовленої (договірної) потужності та перевищення договірної потужності за березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року в загальній сумі 4 640 636,29 грн, чим порушив умови п. 2.5, 8.4 Договору, а також порушив права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за договором транспортування природного газу регулюються положеннями ЦК України, Господарського кодексу України (далі - ГК України), Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), а також Законом України "Про ринок природного газу" та іншими нормативними актами, які регулюють правовідносини у сфері обігу природного газу.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 7, 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Виходячи з положень пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Як визначено пунктом 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС, розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу, а розподілена (договірна) потужність - це частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування.

Відповідно до пункту 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу IX Кодексу ГТС доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої оператором газотранспортної системи.

Пунктом 2 глави 3 розділу XV Кодексу ГТС встановлено, що оператор газотранспортної системи з метою уникнення можливості виникнення перевантажень вчиняє дії, зокрема, зі стягнення із замовника послуг транспортування додаткової оплати за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Як встановлено місцевим господарським судом і свідчать матеріали справи, відповідачем замовлено потужність відповідно до номінацій (електронні файли у вигляді електронних доказів розміщені на цифровому диску DVD R, реєстр яких також оформлено на папері та додано до позовної заяви), а саме:

- у березні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,0000 тис. м3;

- у квітні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,0000 тис. м3;

- у травні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у червні 2022 року загальний обсяг замовленої (договірної) потужності склав 0,02200 тис. м3 всього на загальну суму 3,28 грн;

- у жовтні 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 5,00 грн;

- у листопаді 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03000 тис. м3 всього на загальну суму 4,46 грн;

- у грудні 2022 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у січні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у лютому 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,02800 тис. м3 всього на загальну суму 4,18 грн;

- у березні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03100 тис. м3 всього на загальну суму 4,62 грн;

- у квітні 2023 року обсяг замовленої потужності склав 0,03000 тис. м3 всього на загальну суму 4,46 грн.

За результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача позивачем у березні-червні 2022 року та жовтні 2022 року-квітні 2023 року були виявлені обсяги перевищення договірної (замовленої) потужності у відповідному розрахунковому місяці.

Відповідно до п. 8.4 Договору позивачем було направлено в інформаційній платформі відповідачу рахунки на оплату замовленої (договірної) потужності за травень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року, рахунки на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року та звіти про використання замовленої потужності АТ "Сумигаз" за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року, перелік яких наведено вище.

Також, на виконання умов Договору, позивачем було направлено відповідачу акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності за травень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року та акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року, перелік яких наведено вище.

Як вже було зазначено, вказані акти наданих послуг підписані ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та АТ "Сумигаз" і скріплені печатками вказаних підприємств.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором свідчить також відсутність з боку відповідача скарг та заперечень щодо наданих позивачем послуг.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, визначення потужності подачі природного газу є обов`язковою складовою послуги транспортування природного газу, а отже, без визначення потужності неможлива і функція самого транспортування, що спростовує твердження відповідача стосовно того, що сторони не узгоджували розмір договірної потужності.

Щодо обсягів допущеного відповідачем перевищення замовленої потужності, слід зазначити, що на виконання постанови НКРЕКП від 07.07.2016 № 1234 "Про затвердження форм звітності НКРЕКП щодо здійснення моніторингу на ринку природного газу та інструкцій щодо їх заповнення" Операторами газорозподільних систем щомісячно надається Регулятору форма звітності № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг(місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків".

На запит ТОВ "Оператор ГТС України", НКРЕКП листом від 26.05.2023 № 5616/16.2.1/7-23 було надано ТОВ "Оператору ГТС України" звіти AT "Сумигаз" про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків (далі - звіти Форми 8в), в тому числі за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року.

Як слушно зауважив місцевий господарський суд, із наданих Форм 8в убачається, що AT "Сумигаз" самостійно подано до НКРЕКП підписані уповноваженими посадовими особами підприємства звіти, в яких відповідач у повному обсязі визнає обсяги переданого природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року.

При цьому, вказані у Формах 8в обсяги природного газу в повному обсязі співпадають з даними інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України" щодо використаних AT "Сумигаз" обсягів замовленої і обсягів перевищення договірної потужності та відображеними у відповідних актах наданих послуг, звітах про використання замовленої потужності та рахунках за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що AT "Сумигаз" у звітах Форми 8в визнало використання обсягів потужності за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року.

На підставі наведеного, колегією суддів апеляційної інстанції визнається обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що у відповідача наявне грошове зобов`язання перед позивачем зі сплати сум, що нараховані останнім у зв`язку з перевищенням відповідачем договірних потужностей за Договором.

Разом із тим, після відкриття провадження у даній справі відповідачем на адресу позивача було надіслано заяву від 19.10.2023 № 400-Сл-16246-1023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 165 088,55 грн (т. 3, а.с. 29-34).

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні норми щодо припинення господарського зобов`язання зарахуванням передбачено частиною третьою статті 203 ГК України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами (аналогічний висновок викладено в пунктах 28, 29 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19).

Відповідно до статті 601 ЦК України вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 904/4790/21 (904/5712/18).

Водночас у пункті 51 постанови від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Заявою в розумінні даної норми є односторонній правочин, вчинений у письмовій або усній формі, в якому одна особа доводить до контрагента своє чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7570/19, від 25.08.2020 у справі № Б-23/75-02 та від 25.01.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21).

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається зі змісту заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 19.10.2023 № 400-Сл-16246-1023, відповідач здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме грошової заборгованості проти грошової заборгованості.

Судом першої інстанції враховано, що заперечень проти проведення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до вказаної заяви ТОВ "Оператор ГТС" не висловило.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що заява АТ "Сумигаз" від 19.10.2023 № 400-Сл-16246-1023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог, що вчинений відповідачем відповідно до статей 601, 602 ЦК України. Відтак, має місце припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у частині суми основного боргу в розмірі 3 165 088,55 грн, що було предметом спору у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної статті ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 910/23359/15, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 18.07.2019 у справі № 916/3147/16, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 18.07.2023 у справі № 906/1357/20, від 16.08.2023 у справі № 910/5571/22.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 3 165 088,55 грн основної суми боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Щодо стягнення іншої частини суми основного боргу, що заявлена позивачем і становить 1 475 547,74 грн, судом першої інстанції враховано, що відповідач у заяві про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 19.10.2023 № 400-Сл-16246-1023 фактично її визнав, зазначивши, що решта в сумі 1 144 758,52 грн на підставі акта наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за газовий місяць березень 2022 року від 31.03.2022 № 03-2022-/1000322 грошових зобов`язань АТ "Сумигаз" є неоплаченими.

З урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 1 475 547,74 грн.

Також, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань з оплати замовленої (договірної) та перевищення замовленої (договірної) потужності за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року, позивачем, на підставі п. 13.1, 13.5 Договору, ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 3 ст. 198 ГК України нараховано відповідачу 3 % річних у розмірі 95 044,11 грн, 389 462,94 грн інфляційних втрат та пеню в розмірі 945 519,95 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, щодо застосування механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З урахуванням викладеного, здійснивши перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність нарахування позивачем трьох процентів річних у розмірі 95 044,11 грн та інфляційних втрат у розмірі 389 462,94 грн та наявність підстав для їх стягнення у заявлених позивачем розмірах.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в частині висновків суду щодо задоволення позовних вимог про стягнення 95 044,11 грн трьох процентів річних та 389 462,94 грн інфляційних втрат рішення суду не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

У свою чергу, щодо позовної вимоги про стягнення пені слід зазначити таке.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Штрафними санкціями в розумінні ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором; штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, пунктом 7 Розділу ІХ "Прикінцеві положення" ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із відповідними змінами і доповненнями), з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

У п. 13.5 Договору сторони узгодили, що в разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що такий розрахунок відповідає вимогам закону та є арифметично правильним, відтак, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення пені в розмірі 945 519,95 грн є обґрунтованою.

Між тим, 04.04.2024 відповідачем заявлено суду клопотання про зменшення штрафних санкцій на 90 %.

Зазначене клопотання обґрунтоване таким:

- виникла дебіторська заборгованість через наявний дефіцит коштів, пов`язаний із систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, які знаходяться під захистом критичної інфраструктури під час воєнного стану, а саме: підприємства, що здійснюють діяльність із виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", діяльність з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", діяльність із вирощування сільськогосподарських культур, тваринництва, виробництва харчових продуктів, підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, підприємства залізничного транспорту. При цьому, єдиним джерелом надходження коштів на рахунки відповідача є оплата споживачами заборгованості за послугу розподілу природного газу, яка на сьогодні є надзвичайно низькою та стягується товариством у судовому порядку. З побутових споживачів заборгованість у примусовому порядку протягом 2022 та частини 2023 року не стягувалась, оскільки тимчасово, на період дії воєнного стану на території України забороняється примусове виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги;

- найбільшими кредиторами відповідача з погашення заборгованості, підтвердженої судовими рішеннями, що набрали законної сили, є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та позивач. У той же час, кредиторська заборгованість утворилась через затвердження Регулятором тарифів на розподіл природного газу для відповідача на економічно необґрунтованому рівні, який не дозволяв підприємству покривати обґрунтовані витрати протягом 2014-2023 років, що призвело до збитковості відповідної діяльності та накопичення боргів перед зазначеними кредиторами;

- також, відповідач має заборгованість щодо повернення надміру сплачених сум за розподіл природного газу як побутовими, так і непобутовими споживачами, що оплачується товариством по мірі надходження коштів у першу чергу;

- станом на сьогодні всі фінансові надходження направляються на погашення кредиторської заборгованості та виплату заробітної плати, сплату податків та зборів;

- відповідач був підприємством критичної інфраструктури, який забезпечував енергетичну незалежність Сумської області, особливо в період початку опалювального сезону 2022-2023 років. На сьогодні захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України, а тому забезпечення роботи газорозподільної системи у воєнний час є одним із пріоритетних завдань українського Уряду;

- відповідач під час воєнного стану докладав та продовжує докладати усіх зусиль для збереження можливості забезпечувати роботу підприємства в нормальному режимі та продовжувати надавати послуги з розподілу природного газу споживачам усіх категорій, у тому числі для об`єктів Міністерства оборони України, госпіталів, захисних споруд та інших об`єктів, що є вкрай необхідними у воєнний час для життєдіяльності регіону; аварійні бригади працюють на безперервній основі, технічний персонал на постійній основі забезпечує аварійне відновлення пошкоджених ділянок газопроводу та забезпечує стале функціонування газопостачання в зоні ліцензованої діяльності;

- через масовані ракетні обстріли підприємств енергетичної інфраструктури, на відновлення якої потрібен як час, так і значні фінансові витрати, а тому відповідач мав бути готовий у будь-який час для реагування та негайного відновлення пошкоджених об`єктів газової системи області (в разі такого руйнування);

- відповідач вживає заходи щодо надання безоплатно паливно-мастильних матеріалів для задоволення потреб військових частин, розміщених на території Сумської області, а також використовує паливно-мастильні матеріали для транспортування гуманітарної допомоги власними транспортними засобами; у той же час зазначені витрати в умовах мирного часу були б використані товариством для забезпечення власних потреб у господарській діяльності та погашення заборгованості перед кредиторами;

- у той же час, відповідно до постанови НКРЕКП № 1774 від 29.09.2023, відповідач втратив право здійснювати ліцензовану діяльність із розподілу природного газу, що призвело до фактичної втрати товариством єдиного джерела прибутку.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 233 ГК України в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні в зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься в пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібна за змістом правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 тощо.

Слід зазначити, що в постанові від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22 Верховний Суд зауважив, що застосоване у ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.09.2021 у справі № 910/10618/20.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21 міститься висновок, що, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення. Чинним законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, а суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені в постанові від 14.07.2021 у справі № 916/878/20.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача у відповідній частині (в частині позовної вимоги про стягнення пені) зводяться до незгоди із суддівським розсудом, сформульованим у рішенні Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23, щодо питання зменшення неустойки за порушення зобов`язань за Договором.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідачем у спірному випадку допущено порушення строку виконання зобов`язань за Договором, який припав на період початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що стало підставою для введення воєнного стану; те, що позивачем не вказувалось на понесення ним збитків у зв`язку з простроченням виконання відповідачем договірних зобов`язань, що в сукупності є підставою для зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, на переконання суду, стягнення з відповідача пені в повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем своїх зобов`язань.

З огляду на всі фактичні обставини справи, з урахуванням важливості збереження господарської діяльності сторін, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру пені до 756 414,96 грн, тобто на 20 %, відповідно, відмовив позивачу в позові в частині стягнення 189 103,99 грн пені.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в частині стягнення 3 165 088,55 грн суми основного боргу та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 475 547,74 грн, 95 044,11 грн 3 % річних, 389 462,94 грн інфляційних втрат та 756 415,96 грн пені, відмовивши в решті вимог.

У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення суду не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 22.04.2024 у справі № 920/1043/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами і плановими та екстреними відключеннями електроенергії по місту Києву, повний текст постанови складено та підписано - 17.09.2024.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська