ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

12 вересня 2024 року м. ХарківСправа № 922/3336/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши заяву Публічного АТ "УкрСиббанк" (вх. 21110 від 22.08.2024) про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі № 922/3336/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наноплазма"

про стягнення 515648,09 грн

за участю представників:

стягувача - не з`явився

боржника - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.11.2017 позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наноплазма" (61052, м. Харків, вул. Ізмайлівська, буд. 11-А, п/р НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ідентифікаційний код 38772418) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Київ, МФО 351005; ідентифікаційний код 09807750) заборгованість за індивідуальною угодою про надання овердрафту № 171-15-од/980 (з Правилами) в рамках Договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № 1 від 23 березня 2015 року у розмірі 515648,09 грн. та судовий збір у розмірі 7734,72 грн.

17.11.2017 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

До господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.08.2024 розгляд заяви ПАТ "УкрСиббанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу було призначено на "12" вересня 2024 р. о 13:30, про що було повідомлено учасників справи.

В призначене на 12.09.2024 судове засідання стягувач та боржник явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У поданій ПАТ "УкрСиббанк" заяві, останній вказує на те, що згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 01 листопада 2017 року у справі № 922/3336/17 позов ПАТ "УкрСиббанк" було задоволено і на виконання рішення 17.11.2017 року видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наноплазма" (ідентифікаційний код 38772418) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (ідентифікаційний код 09807750) заборгованості у розмірі 515648,09 грн та судового збору у розмірі 7734,72 грн. 10.02.2020 року Постановою Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 61203303, якою було прийнято на примусове виконання судовий наказ у справі № 922/3336/17. 27.04.2021 року державним виконавцем було прийнято Постанову про повернення судового наказу стягувачу АТ «УКРСИББАНК» на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність майна у Боржника. Строк на повторне пред`явлення до виконання 27.04.2024 рік. Заявник (стягувач) зазначає, що не отримував судовий наказ від органу ДВС, внаслідок чого звернувся до органу ДВС із запитом щодо надсилання судового наказу засобом поштового зв`язку. Згідно Довідки від 09.02.2024 року № 11331-20 Холодногірсько-Новобаварський ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального міністерства юстиції було повідомлено, що судовий наказ від 17.11.2017 року у справі № 922/3336/17 було втрачено органом ДВС при поштовому надсиланні АТ "УКРСИББАНК".

А відтак заявник зазначає, що станом на теперішній час АТ "УКРСИББАНК", як стягувач позбавлений можливості виконати рішення суду від 01.11.2017 року в примусовому порядку, з огляду втрати органом ДВС виконавчого документу судового наказу від 17.11.2017 року у справі № 922/3336/17, Боржником за яким є ТОВ "Наноплазма", код в ЄДР 38772418, сума боргу 515 648 грн.09 коп. та судові витрати в сумі 7734 грн 72 коп. Одночасно, посилаючись на приписи ст. 119 ГПК України просить поновити пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання, оскільки виконавчий документ втрачений під час його поштової пересилки органом примусового виконання, про що товариство дізналось за наслідком звернення з запитом.

Боржник письмових пояснень щодо поданої заяви не подав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Як, вбачається із матеріалів справи наказ Господарського суду Харківської області від 17.11.2017 № 922/3336/17 пред`явлено позивачем до виконання в межах визначеного статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" строку.

Заявник посилається на те, що оригінал наказу господарського суду по справі № 922/3336/17 не перебуває на виконані у відділі ДВС, а також не повернутий на адресу стягувача.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 19.4 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 4 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 17.12.2017 №1404-VІІІ, чинній на момент видачі наказу від 17.11.2017), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 17.02.2017 №1404-VІІІ).

Строк пред`явлення наказу № 922/3336/17, виданого 17.11.2017, перервався у зв`язку з пред`явленням останнього до виконання - виконавче провадження №61203303.

З наданої заявником інформації про виконавче провадження вбачається, що 27.04.2021 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 61203303 було прийнято Постанову про повернення судового наказу стягувачу АТ "УКРСИББАНК" на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" - відсутність майна у боржника. Строк на повторне пред`явлення до виконання 27.04.2024 рік.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Однак оригінал наказу Господарського суду Харківської області від 17.02.2017 № 922/3336/17 на адресу банку не надховла, що позбавило стягувача можливості повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 17.02.2017 №1404-VІІІ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання (ч. 6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції від 17.02.2017 №1404-VІІІ).

З огляду на встановлені обставини справи, стягувач із поважних, незалежних від нього причин, пропустив встановлений строк пред`явлення наказу до виконання, у зв`язку з чим останній, у відповідності до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, підлягає поновленню.

Вирішуючи питання щодо поновлення стягувачу строку пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу, суд враховує, що положення статей 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, у вирішенні питання про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Тобто, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Наразі рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2017 у справі № 922/3336/17, яке набрало законної сили 17.11.2017, на виконання якого видано наказ Господарського суду Харківської області від 17.11.2017 у справі № 922/3336/17, не виконано.

Враховуючи вищевикладене та те, що у матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, якими у сукупності підтверджується наявність поважних причин для відновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання, факт втрати спірного наказу, суд приходить до висновку про наявність передбачених статтею 329 та п. 19.4 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України правових підстав для задоволення заяви про видачу дублікату наказу та поновлення строку для його пред`явлення.

Крім того, суд зазначає, що за встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі дату видачі наказу, в частині найменування сторін, обов`язкових реквізитів тощо, станом на момент його первісної видачі 17.11.2017.

Враховуючи викладене, заява АТ "УКРСИББАНК" підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 234, 235, 329, п. 19.4 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (вх. 21110 від 22.08.2024) про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі № 922/3336/17 задовольнити.

2. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.11.2017 у справі № 922/3336/17.

3. Видати дублікат наказу Харківської області від 17.11.2017 у справі № 922/3336/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наноплазма" (61052, м. Харків, вул. Ізмайлівська, буд. 11-А, п/р НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ідентифікаційний код 38772418) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Київ, МФО 351005; ідентифікаційний код 09807750) заборгованість за індивідуальною угодою про надання овердрафту № 171-15-од/980 (з Правилами) в рамках Договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № 1 від 23 березня 2015 року у розмірі 515648,09 грн. та судовий збір у розмірі 7734,72 грн.

Ухвала набирає законної сили 13.09.2024 в порядку приписів ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 13.09.2024.

Суддя М.І. Шатерніков

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.