ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. ХарківСправа № 922/2177/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

(без виклику учасників справи)

розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх.№22099 від 04.09.2024) по справі

за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області, м.Харків (адреса: 61098, м.Харків, Григорівське шосе, 52) в інтересах держави, в особі Мереф`янської міської ради, м.Мерефа (адреса: 62472, Харківська обл., Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська, буд.213)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 60376,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.08.2024 року у справі №922/2177/24 в позові відмовлено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Мереф`янської міської ради збитки у сумі 47414,00 грн, а також стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури 1902,34 грн судового збору.

04.09.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача (вх.№22099) про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь ФОП ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Розглянувши надану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, додаткове рішення також ухвалюється в тому самому порядку, без виклику сторін.

Згідно з чч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем надано до суду наступні докази понесення витрат на правничу допомогу: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 03.07.2024 року, ордер серія АХ №1196241 від 04.07.2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН№6124 від 24.11.2021 року видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 27.10.2021 року №12, Акт №1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02.09.2024 року.

Відповідно до умов договору Адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги (Послуги) КЛІЄНТУ на умовах і в порядку, що визначені Договором (п.2.1.Договору).

Пунктом 2.2 Договору сторони визначили, що за даним Договором послуги, примірний перелік яких наведено за змістом п. 2.1. Договору, надаються в рамках захисту інтересів КЛІЄНТА під час розгляду справи господарської юрисдикції у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного суду за позовом керівника Харківської окружної прокуратури Ільєнкова О.О. в інтересах Мерефянської міської ради до КЛІЄНТА у справі № 922/2177/24, точний обсяг та перелік послуг визначається сторонами у відповідних Актах приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг).

Відповідно до п.4.1. Договору за надання Адвокатом професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Клієнт сплачує Адвокату Винагороду (гонорар) -, яка включає суму вартості професійної правничої (правової) допомоги (Послуг).

Винагорода (гонорар) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) у Господарському суді Харківської області є фіксованою та складає 20 000,00 (тридцять тисяч) грн. без ПДВ (п.4.2. Договору).

Детальний опис наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг), її види та час надання, зазначаються у актах приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) (п.4.3. Договору).

«Гонорар успіху» - це додаткова винагорода Адвокату за здійснення професійної правничої допомоги Клієнту, плата за досягнутий адвокатом результат, що полягає в задоволенні судом заявлених позовних вимог (у т.ч. частковому задоволенні позовних вимог) та становить 20 % від розміру винагороди Адвокату, визначеної відповідно до п. 4.2. цього Договору (п.4.4. Договору).

Оплата винагороди (гонорару) Адвокату за надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг), здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) протягом 30 календарних днів з дня підписання відповідного акту (п. 4.5).

Оплата "гонорару успіху" здійснюється Клієнтом у разі ухвалення судом рішення на його користь (задоволення позовних вимог, в т.ч. часткове задоволення) протягом 30 календарних днів з дня ухвалення відповідного судового рішення (п. 4.6).

На підставі вищевикладеного, адвокатом Малихіною Наталею Сергіївною було надано Позивачу правничу допомогу, а саме:

- ознайомлення з матеріалами справи № 922/2177/24 та долученими до неї доказами - 2 год;

- вивчення документів та обставин господарського договору № 611 від 18.10.2018, підстав поданого до Клієнта позову, проведення аналізу підстав здійснення органами прокуратури представництва інтересів держави в суді, проведення судових експертиз із визначення вартості робіт за такого роду договорами - 4 год;

- підготовка та подання адвокатського запиту (вих. № 04-07 від 04.07.2024) до Харківської окружної прокуратури Харківської області - 1 год;

- підготовка відзиву на позовну заяву - 5 год;

- підготовка клопотання про витребування доказу - 1 год;

- підготовка клопотання про перехід в загальне позовне провадження - 1 год;

- підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив - 2 год.;

- заплановане подання заяви про отримання паперових копій судового рішення та виконавчих документів за результатом розгляду справи №922/2177/24 - 1 год, що підтверджується Актом №1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02.09.2024 року.

Як встановлено судом, правнича допомога у справі №922/2177/24 надавалась адвокатом Малихіною Наталею Сергіївною.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на правову (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатами професійної правової допомоги позивачу у даній справі.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або ж погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

З наданого договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 03.07.2024 року убачається, що сторони погодили фіксований розмір гонорару 20000,00 грн (п.4.2. договору) та додаткова винагорода, «гонорар успіху» - 20 % від розміру винагороди Адвокату, визначеної відповідно до п. 4.2. цього Договору

Відповідно до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладена у додатковій постанові від 21.01.2020 року по справі №904/1038/19 за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судова практика свідчить, що українські суди, здійснюючи розподіл витрат на послуги адвоката, керуються практикою Європейського суду з прав людини. У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004, "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес,

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо,

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з процесуальним законодавством розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із:

1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: "Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони".

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначалося про витрати, що будуть понесені у зв`язку з розглядом справи, а саме, такі витрати попередньо визначено у розмірі 20000,00 грн. Умовами укладеного між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Малихіною Н.С. договору № б/н від 03.07.2024 передбачено також розмір та умови сплати «гонорару успіху», який визначено як 20% від розміру винагороди згідно п. 3.2. договору, що становить 4000,00 грн.

Відповідач в заяві про розподіл витрат на правничу допомогу просить ухвалити додаткове рішення у справі № 922/2177/24 в частині розподілу судових витрат витрат на професійну правничу (правову) допомогу та стягнення з позивача на користь ФОП ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Так, згідно з договором про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 03.07.2024 року та Акту №1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02.09.2024 року адвокат надав відповідачу наступні послуги:

- ознайомлення з матеріалами справи № 922/2177/24 та долученими до неї доказами - 2 год;

- вивчення документів та обставин господарського договору № 611 від 18.10.2018. підстав поданого до Клієнта позову, проведення аналізу підстав здійснення органами прокуратури представництва інтересів держави в суді, проведення судових експерт із визначення вартості робіт за такого роду договорами - 4 год;

- підготовка та подання адвокатського запиту (вих № 04-07 від 04.07.2024) до Харківської окружної прокуратури Харківської області - 1 год;

- підготовка відзиву на позовну заяву - 5 год;

- підготовка клопотання про витребування доказу - 1 год;

- підготовка клопотання про перехід в загальне позовне провадження - 1 год;

- підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив - 2 год.;

- заплановане подання заяви про отримання паперових копій судового рішення та виконавчих документів за результатом розгляду справи №922/2177/24 - 1 год.

Відповідно до п.4.2. Договору винагорода (гонорар) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) у Господарському суді Харківської області є фіксованою та складає 20000,00 (тридцять тисяч) грн. без ПДВ.

Крім того, «Гонорар успіху» - це додаткова винагорода Адвокату за здійснення професійної правничої допомоги Клієнту, плата за досягнутий адвокатом результат, що полягає в задоволенні судом заявлених позовних вимог (у т.ч. частковому задоволенні позовних вимог) та становить 20 % від розміру винагороди Адвокату, визначеної відповідно до п. 4.2. цього Договору (п.4.4. Договору).

Оплата "гонорару успіху" здійснюється Клієнтом у разі ухвалення судом рішення на його користь (задоволення позовних вимог, в т.ч. часткове задоволення) протягом 30 календарних днів з дня ухвалення відповідного судового рішення (п. 4.6).

Так, відповідачем понесені витрати у сумі 24000,00 грн.

В акті №1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02.09.2024 року адвокатом не зазначено вартість окремих етапів наданих послуг, проте надані послуги перелічені, відповідають дійсності (реальності) та пов`язані з розглядом даної справи.

Крім того, договором передбачений фіксований розмір гонорару адвоката.

Обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: договором про надання правової допомоги, актом приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02.09.2024 року. Отже відповідачем надані до суду належні докази на підтвердження виконання наданих послуг з правничої допомоги.

Заперечення щодо розміру судових витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення суми витрат з контррозрахунком від позивача чи прокурора до суду не надходили.

Проте, відносно вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху", суд дійшов наступних висновків.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом такого виду винагороди як «гонорар успіху» у договорі про надання правової допомоги, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції ВП ВС, клієнт і адвокат користуючись принципом свободи договору можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказане вкотре не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг, а відповідно не може переноситись на іншу сторону (не сторону такого договору).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі "East/West» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Limited., заява № 19336/04, § 268).

Суд наголошує, що апелянт і у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року в справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Правовий аналіз наведеного вище надає підстави для висновку, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2023 у справі №904/3745/22, від 20.12.2023 року у справі №910/5483/22.

Суд виходить з того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Також суд звертає увагу, що у цій справі підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 123, 126, 129, 244 ГПК України і вимога позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.

«Гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно така додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд не вважає за необхідне покладати витрати відповідача в частині сплати "гонорару успіху" в розмірі 4000,00 грн на позивача, оскільки задоволення вимоги щодо стягнення гонорару за позивний результат розгляду справи не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості, у зв`язку з чим його відшкодування матиме надмірний характер.

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд дійшов висновку, що доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності є витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 20000,00грн. У стягненні 4000,00 грн "гонорару успіху" суд відмовляє.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, заява відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вказані обставини, керуючись критеріями, що визначені ч.4 ст.129 ГПК України, виходячи із загальних засад судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з урахуванням часткової відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 12962,00грн, з урахуванням пропорційності розміру позовних вимог, в яких відмовлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість та співмірність витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача, в розмірі 4293,76 грн.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 79, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково заяву представника відповідача про розподіл судових витрат.

Стягнути з Мереф`янської міської ради (адреса: 62472, Харківська обл., Харківський район, м.Мерефа, вул.Дніпровська, буд.213; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 4293,76 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено 16.09.2024

Суддя К.В. Аріт