ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2484/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Прахт Є.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) до відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення 462651,27грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли 462651,27грн.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради посилається на неналежне виконання Фізичною особою підприємцем Пашаєвим Елданіз Фазіл Огли умов укладеного між сторонами договору оренди майна від 14.11.2016р щодо сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2023 відкрито провадження у справі №916/2484/23, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.08.2023 о 12:50.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. у відпустці з 03.07.2023, підготовче засідання 03.08.2023 о 12:50 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з відпустки, ухвалою суду від 15.08.2023 призначено підготовче засідання на 30.08.2023 о 11:00.

В підготовчому засіданні від 30.08.2023 було оголошено перерву на 19.09.2023 о 11:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 12.09.2023, підготовче засідання 19.09.2023 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.09.2023 призначено підготовче засідання на 24.10.2023 о 11:50.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 19.10.2023, підготовче засідання 24.10.2023 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 25.10.2023 призначено підготовче засідання на 21.11.2023 о 11:50.

21.11.2023р підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 призначено підготовче засідання на 28.11.2023 о 11:15.

В підготовче засідання від 28.11.2023р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2023 відкладено підготовче засідання на 14.12.2023 о 12:55.

14.12.2023 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з призупиненням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 року. Згідно наказу керівника апарату суду від 07.12.2023 з 08.12.2023 роботу суду відновлено, однак відновлювальні роботи по забезпеченню роботи функціонування залів судових засідань тривають. Розгляд судових справ у судових засіданнях розпочнеться з 15.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.2023 призначено підготовче засідання на 25.01.2024 о 12:50.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 18.01.2024, підготовче засідання 25.01.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 31.01.2024 призначено підготовче засідання на 05.03.2024 о 12:40.

В підготовчому засіданні від 05.03.2023 було оголошено перерву на 19.03.2024 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.03.2024, підготовче засідання 19.03.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 22.03.2024 призначено підготовче засідання на 18.04.2024 о 10:50.

В підготовчому засіданні від 18.04.2024 було оголошено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2024 закрито підготовче провадження у справі №916/2484/23, призначено справу до розгляду по суті на 07.05.2024 о 11:20.

В судове засідання від 07.05.2024 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2024 відкладено судове засідання на 21.05.2024 о 12:50.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 21.05.2024, судове засідання 21.05.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 06.06.2024 призначено судове засідання на 11.06.2024 о 12:00.

В судовому засіданні від 11.06.2024 було оголошено перерву на 09.07.2024 о 12:10 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 09.07.2024 було оголошено перерву на 23.07.2024 о 10:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 23.07.2024 було оголошено перерву на 25.07.2024 о 12:55 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 24.07.2024, судове засідання 25.07.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 29.07.2024 призначено судове засідання на 13.08.2024 о 12:20.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 12.08.2024, судове засідання 13.08.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 16.08.2024 призначено судове засідання на 10.09.2024 о 10:20.

В судовому засіданні від 10.09.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2484/23.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

14.11.2016 між Комунальною установою «Одеський обласний онкологічний диспансер» (в подальшому реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Пашаєвим Елданіз Фазіл Огли (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди майна (далі договір від 14.11.2016) предметом якого є передача у строкове платнекористування нежитлових приміщень першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Нежданової, 32 (п.1.1. договору від 14.11.2016).

Згідно з п. 2.1. договору від 14.11.2016 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 3.1 договору від 14.11.2016 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2016 року 3 885,17грн. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-листопад 2016 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.3 договору від 14.11.2016 орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.5 договору від 14.11.2016р вказана у п. 3.1. договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем розрахунків за ставками, що діють на час сплати.

Відповідно до п. 8.1 договору від 14.11.2016 за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього договору.

Згідно з п. 3.4 договору від 14.11.2016 якщо Орендар не вносить орендної плати протягом 60 діб понад строку її сплати, вказаного у п. 3.1 цього договору, це є підставою для Орендодавця щодо розірвання договору у порядку, встановленому чинним законодавством України, що не звільняє Орендаря від обов`язків по сплаті пені та орендної плати за час користування майном.

Відповідно до п. 9.1. договору від 14.11.2016, договір діє з 14.11.2016 по 14.10.2019.

01.01.2017 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі майна, а саме: приміщень першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, та відповідач вступив у право користування орендованим майном з 01.01.2017.

11.10.2019 між Комунальною установою «Одеський обласний онкологічний диспансер» (в подальшому реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем Пашаєвим Елданіз Фазіл Огли було укладено додаткову угоду б/н до договору від 14.11.2016 загальною площею 73,7кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 якою сторони продовжили термін дії договору до 14.09.2022 включно.

Як зазначає позивач, з червня 2021 року відповідач перестав сплачувати орендну плату позивачу за договором оренди майна від 14.11.2016. З урахуванням цього, 01.02.2022 між сторонами було укладено Угоду про розірвання договору від 14.11.2016. Відповідно до п. 4 зазначеної Угоди про розірвання договору від 14.11.2016, Орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 14.11.2016 в строк до грудня 2022 року. Згідно Акту приймання-передачі (повернення) майна за договором від 14.11.2016, 01.02.2022 відповідач повернув позивачу нежитлове приміщення першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32. Разом з тим, відповідач зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі за договором від 14.11.2016. Проте, відповідач не виконав зобов`язання за Угодою про розірвання договору від 14.11.2016 та не сплатив обов`язкові платежі за договором від 14.11.2016, у зв`язку з цим, у відповідача наявна заборгованість за договором від 14.11.2016 у загальному розмірі 185 951,29грн.

01.09.2017 р. між Комунальною установою «Одеський обласний онкологічний диспансер» (в подальшому реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Пашаєвим Елданіз Фазіл Огли (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди майна (далі договір від 01.09.2017), предметом якого є передача у строкове платне користування нежитлових приміщень першого поверху трьохповерхової будівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 .

Згідно з п. 2.1. договору від 01.09.2017 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 3.1 договору від 01.09.2017 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - червень 2017 року 2 486,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за липень-вересень 2017року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.3 договору від 01.09.2017 орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.5 договору від 01.09.2017 вказана у п. 3.1. договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем розрахунків за ставками, що діють на час сплати.

Відповідно до п. 8.1 договору від 01.09.2017, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього договору.

Згідно з п. 3.4 договору від 01.09.2017 якщо Орендар не вносить орендної плати протягом 60 діб понад строку її сплати, вказаного у п. 3.1 цього договору, це є підставою для Орендодавця щодо розірвання Договору у порядку, встановленому чинним законодавством України, що не звільняє Орендаря від обов`язків по сплаті пені та орендної плати за час користування майном.

Відповідно до п. 9.1. договору оренди майна від 01.09.2017 договір діє з 01.09.2017 до 01.08.2020.

01.09.2017 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі майна, а саме: нежитлових приміщень першого поверху трьохповерхової будівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0 в.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 та відповідач вступив у право користування орендованим майном з 01.09.2017.

30.06.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду б/н до договору від 01.09.2017 якою сторони продовжили дію договору до 30.05.2023 включно.

Позивач зазначає, що з липня 2021 року відповідач перестав сплачувати орендну плату у зв`язку з чим 01.02.2022 між сторонами було укладено угоду про розірвання договору від 01.09.2017. Відповідно до п. 4 зазначеної Угоди про розірвання договору від 01.09.2017 Орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 01.09.2017 в строк до грудня 2022 року. Згідно Акту приймання-передачі (повернення) майна за договором від 01.09.2017 відповідач повернув позивачу 01.02.2022 нежитлове приміщення першого поверху трьохповерховоїбудівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32. Разом з тим, відповідач зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі за договором від 01.09.2017. Проте, відповідач не виконав зобов`язання за Угодою про розірвання договору від 01.09.2017 та не сплатив обов`язкові платежі за договором від 01.09.2017 у зв`язку з цим, у відповідача наявна заборгованість за договором від 01.09.2017 у загальному розмірі 38 936,99грн.

Щодо стягнення з відповідача пені за договором від 14.11.2016 позивач, посилаючись на ч.1 ст. 530 ЦК України, зазначає, що відповідно до п. 3.1. договору від 14.11.2016 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ІІДВ за базовий місяць оренди - серпень 2016 року становить 3 885,17грн. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-листопад 2016 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Відповідно до п. 4 Угоди про розірвання договору від 14.11.2016 орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 14.11.2016 в строк до грудня 2022 року. Пеня, що підлягає стягненню з відповідача за договором від 14.11.2016 становить 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року.

Щодо стягнення з відповідача пені за договором від 01.09.2017 позивач, посилаючись на ч.1 ст. 530 ЦК України, зазначає, що відповідно до п. 3.1. договору оренди майна від 01.09.2017 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2016 року становить 3 885,17грн. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-листопад 2016 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Відповідно до п. 4 Угоди про розірвання договору від 01.09.2017 орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 01.09.2017 в строк до грудня 2022 року. Пеня, що підлягає стягненню з відповідача за договором від 01.09.2017 становить 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року.

Позивачем також, на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних та інфляційних втрат, а саме за договором від 14.11.2016 10836,12грн 3% річних та 65 949,96грн інфляційних втрат і за договором від 01.09.2017 2 173,01грн 3% річних та 13 704,21грн інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача за договором від 14.11.2016 заборгованість з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 185 951,29грн; пеню у розмірі 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року, суму процентів річних у розмірі 10 836,12грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 65 949,96грн за період з червня 2021 року по квітень 2023 року) та за договором від 01.09.2017 заборгованість з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 38 936,99грн; пеню у розмірі 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року, суму процентів річних у розмірі 2 173,01грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 13 704,21грн за період з липня 2021 року по квітень 2023 року.

Відповідач у своїх поясненнях щодо позовних вимог зазначає, що позивачем не враховано, що договірні санкції підлягають нарахуванню лише до дати розірвання договору. Зокрема, ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. З матеріалів справи вбачається і позивачем визнається, що 01.02.2022 сторони розірвали укладені між ними договори про оренду майна від 14.11.2016 та від 01.09.2017, що підтверджується відповідними угодами про розірвання договорів оренди майна, таким чином, після 01.02.2022 нарахування пені є незаконним.

Відповідач надає свій контр розрахунок пені та зазначає, що розмір пені за договором від 14.11.2016 за період з 01.06.2021 по 01.02.2022 складає 20923,34грн, розмір пені за договором від 01.09.2017 за період з 01.07.2021 по 01.02.2022 складає 3901,17грн.

Також відповідач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру штрафних санкцій в якому просить зменшити розмір штрафних санкцій за договором від 14.11.2016 на 75% від заявлених позовних вимог, а саме зменшити суму 3% річних до 2709,03грн, інфляційних втрат до 16 487,49грн та зменшити розмір штрафних санкцій за договором від 01.09.2017 на 75% від заявлених позовних вимог, а саме зменшити суму 3% річних до 543,25грн, інфляційних втрат до 3 426,05грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а як встановлено у ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Як видно з матеріалів справи, 14.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди майна предметом якого є передача у строкове платнекористування нежитлових приміщень першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Нежданової, 32.

01.01.2017 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі майна, а саме: приміщень першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, та відповідач вступив у право користування орендованим майном з 01.01.2017.

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно п. 3.1 договору від 14.11.2016 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2016 року 3 885,17грн. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-листопад 2016 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.3 договору від 14.11.2016 орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.5 договору від 14.11.2016р вказана у п. 3.1. договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем розрахунків за ставками, що діють на час сплати.

Як зазначає позивач, з червня 2021 року відповідач перестав сплачувати орендну плату позивачу за договором оренди майна від 14.11.2016.

01.02.2022 між сторонами було укладено Угоду про розірвання договору від 14.11.2016.

Відповідно до п. 4 зазначеної Угоди про розірвання договору від 14.11.2016, Орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 14.11.2016 в строк до грудня 2022 року.

Згідно Акту приймання-передачі (повернення) майна за договором від 14.11.2016, 01.02.2022 відповідач повернув позивачу нежитлове приміщення першого поверху поліклінічного відділення диспансеру загальною площею 73,7кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32.

Разом з тим, відповідач зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі за договором від 14.11.2016.

Проте, відповідач не виконав зобов`язання за Угодою про розірвання договору від 14.11.2016 та не сплатив обов`язкові платежі за договором від 14.11.2016, у зв`язку з цим, у відповідача наявна заборгованість за договором від 14.11.2016 у загальному розмірі 185 951,29грн.

01.09.2017 р. між позивачем та відповідачем укладено договір предметом якого є передача у строкове платне користування нежитлових приміщень першого поверху трьохповерхової будівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 .

01.09.2017 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі майна, а саме: нежитлових приміщень першого поверху трьохповерхової будівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0 в.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 та відповідач вступив у право користування орендованим майном з 01.09.2017.

Згідно п. 3.1 договору від 01.09.2017 орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - червень 2017 року 2 486,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за липень-вересень 2017року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.3 договору від 01.09.2017 орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.5 договору від 01.09.2017 вказана у п. 3.1. договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем розрахунків за ставками, що діють на час сплати.

Позивач зазначає, що з липня 2021 року відповідач перестав сплачувати орендну плату у зв`язку з чим 01.02.2022 між сторонами було укладено угоду про розірвання договору від 01.09.2017.

Відповідно до п. 4 зазначеної Угоди про розірвання договору від 01.09.2017 Орендар зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі згідно договору від 01.09.2017 в строк до грудня 2022 року.

Згідно Акту приймання-передачі (повернення) майна за договором від 01.09.2017 відповідач повернув позивачу 01.02.2022 нежитлове приміщення першого поверху трьохповерховоїбудівлі (під літ. А) поліклінічного корпусу диспансеру загальною площею 48,0кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32.

Разом з тим, відповідач зобов`язаний сплатити всі прострочені платежі орендної плати, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі за договором від 01.09.2017.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Проте, відповідач не виконав зобов`язання за Угодою про розірвання договору від 14.11.2016 та не сплатив обов`язкові платежі за договором від 14.11.2016, у зв`язку з цим, у відповідача наявна заборгованість за договором від 14.11.2016 у загальному розмірі 185 951,29грн, за Угодою про розірвання договору від 01.09.2017 не сплатив обов`язкові платежі за договором від 01.09.2017 у зв`язку з цим, у відповідача наявна заборгованість за договором від 01.09.2017 у загальному розмірі 38 936,99грн.

Станом на день розгляду справи доказів оплати заборгованості та доказів які б спростовували позовні вимоги відповідач не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором від 14.11.2016 у загальному розмірі 185 951,29грн та стягнення заборгованості за договором від 01.09.2017 у загальному розмірі 38 936,99грн обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року за договором від 14.11.2016 та пені у розмірі 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року за договором від 01.09.2017 слід зазначити наступне.

За змістом частини другої статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суд від 05.09.2019 у справі №908/1501/18.

Як видно зі змісту договорів від 14.11.2016 та від 01.09.2017 сторони не визначали розміру пені.

Доводи позивача про те, що в Угодах про розірвання договорів визначено, що Орендар зобов`язаний сплатити штрафні санкції, а тому є підстава нарахування пені, судом до уваги не приймається, оскільки в Угодах не зазначено які саме штрафні санкції та їх кількісне або процентне співвідношення.

Приймаючи до уваги, що сторони у договорах не визначали розміру пені, у суду відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року за договором від 14.11.2016 та пені у розмірі 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року за договором від 01.09.2017.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів річних у розмірі 10 836,12грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 65 949,96грн за період з червня 2021 року по квітень 2023 року за договором від 14.11.2016 та процентів річних у розмірі 2 173,01грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 13 704,21грн за період з липня 2021 року по квітень 2023 року за договором від 01.09.2017 слід зазначити наступне.

За вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних у розмірі 10 836,12грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року за договором від 14.11.2016 та 3% річних у розмірі 2 173,01грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року за договором від 01.09.2017, вважає їх вірними.

Суд перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат у розмірі 65 949,96грн за період з червня 2021 року по квітень 2023 року за договором від 14.11.2016 та суму інфляційних втрат у розмірі 13 704,21грн за період з липня 2021 року по квітень 2023 року за договором від 01.09.2017, вважає їх вірними.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій в якому просить зменшити розмір штрафних санкцій за договором від 14.11.2016 на 75% від заявлених позовних вимог, а саме зменшити суму 3% річних до 2709,03грн, інфляційних втрат до 16 487,49грн та зменшити розмір штрафних санкцій за договором від 01.09.2017 на 75% від заявлених позовних вимог, а саме зменшити суму 3% річних до 543,25грн, інфляційних втрат до 3 426,05грн.

В обґрунтування свого клопотання відповідача посилається на те, що неплатоспроможність відповідача нерозривно пов`язана із початком війни і, як наслідок, неможливістю здійснювати ним господарську діяльність та отримувати прогнозований і постійний прибуток.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних витрат, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК (ч.2 ст.509 ЦК). Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц). Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначені ч.2 ст.625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.02.2023 по справі №910/15411/21).

При цьому, у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Відтак, оскільки стягнення втрат від інфляції спрямоване на те, щоб боржник сплачував кредитору грошові кошти тієї ж цінності на момент, коли такі кошти мали були сплачені, суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру втрат від інфляції.

В частині зменшення 3% річних суд зауважує, що такі нарахування є незначними та встановлені у розмірі 0,3%, тому суд відмовляє також у задоволенні клопотання відповідача про зменшення відсотків річних.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради до відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли підлягають задоволенню в частині стягнення 262 737,37грн загальної заборгованості за договором оренди майна від 14.11.2016 (що складається із заборгованості з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 185 951,29грн; суму процентів річних у розмірі 10 836,12грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 65 949,96грн за період з червня 2021 року по квітень 2023 року) та в частині стягнення 54814,21грн загальної заборгованості за договором оренди майна від 01.09.2017 (що складається із заборгованості з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 38 936,99грн; суму процентів річних у розмірі 2 173,01грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 13 704,21грн за період з липня 2021 року по квітень 2023 року, як обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

У позовних вимогах Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради до відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли про стягнення пені у розмірі 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року за договором оренди майна від 14.11.2016 та пені у розмірі 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року за договором оренди майна від 01.09.2017 судом відмовлено.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 176,51грн покласти на позивача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4763,27грн покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) до відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення 462651,27грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) 262 737,37грн загальної заборгованості за договором оренди майна від 14.11.2016 (що складається із заборгованості з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 185 951,29грн; суму процентів річних у розмірі 10 836,12грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 65 949,96грн за період з червня 2021 року по квітень 2023 року).

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) 54814,21грн загальної заборгованості за договором оренди майна від 01.09.2017 (що складається із заборгованості з орендної плати разом із заборгованістю за спожиті комунальні послуги у розмірі 38 936,99грн; суму процентів річних у розмірі 2 173,01грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року; суму інфляційних нарахувань у розмірі 13 704,21грн за період з липня 2021 року по квітень 2023 року.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

4. У позовних вимогах Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) до відповідача Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення пені у розмірі 120 374,17грн за період з червня 2021 року по травень 2023 року за договором оренди майна від 14.11.2016 та пені у розмірі 24 725,52грн за період з липня 2021 року по травень 2023 року за договором оренди майна від 01.09.2017 відмовити.

5. Стягнути з Фізичної особи підприємця Пашаєва Елданіз Фазіл Огли ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, 32, ) 4763,27грн судового збору.

Повне рішення складено 18 вересня 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова