ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/947/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Борзов Я.Е. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Екоклінер" (м. Умань, Черкаська область) до фізичної особи - підприємця Козоріза В"ячеслава Васильовича (м. Умань, Черкаська область) про стягнення 7 088,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7 088,87 грн. з яких: 5 710,01 грн. основна заборгованість за послугу, 136,19 грн. інфляційних втрат, 106,85 грн. 3 % річних та 1 135,82 грн. штрафних санкцій на підставі договору № -тпв про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.05.2015, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, явка обов`язковою не визнавалась. Направлені ухвали за адресою реєстрації та іншими відомими суду адресами відповідачу не вручені, кореспонденцію повернуто через відсутність відповідача за вказаною адресою реєстрації (а.с. 38).

Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення "належним". При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність його дій.

Аналогічна правова позиція викладена у судових рішеннях від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, від 22.04.2021, від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18.

Відзив на позов із запереченнями проти нього суду не направлено. Спір не врегульовано.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши доводи позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Згідно частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається і суду не заперечено, що між сторонами у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоклінер" (далі - Виконавець, позивач у справі) та фізичною особою - підприємцем Козорізом В`ячеславом Васильовичем (далі - Споживач, відповідач у справі), було укладено Договір про надання індивідуальному споживачу (юридичній особі) послуг з вивезення побутових відходів № -ТПВ від 01.10.2015 (а.с. 9 - далі Договір). За умовами Договору Виконавець зобов`язався згідно з графіком надати послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення Виконавчого комітету Уманської міської ради від 24.09.2015 № 253 та відповідно до схеми санітарного очищення, а Споживач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором ( п. 1.1. договору).

Послуги з вивезення твердих відходів надаються за контейнерною схемою ( п. 2.2. договору) .

Оплата послуг Виконавця за вивезення та знешкодження 1 м3 ТПВ становить 66,73 грн. без ПДВ. Розрахунковий середньомісячний обсяг послуг становить 2 м 3. Розрахунковий середньомісячний розмір оплати послуг становить 133,46 грн. без ПДВ. Обсяг послуг може бути зменшений або збільшений залежно від фактичної потреби у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа періоду, що наступає за розрахунковим. У разі якщо перерахована Споживачем грошова сума перевищує грошову суму за виставленим рахунком, то така різниця зараховується Виконавцем у якості авансування надання послуг на наступний період в межах дії договору ( п. 3.2. договору).

В п. 4.2. Споживач зобов`язався оплачувати в установлений договором строк та у встановленому договором розмірі, надані йому послуги з вивезення відходів.

Доказів відмови від договору або його розірвання суду не надано.

За доводами прозивача, сторонами було окремо узгоджено. що розрахунковий обсяг відходів для відповідача буде вважатися 1,65 м 3. з чого і буде обраховуватися плата за послуги.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін взаємних прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 5 ЗУ Про житлово-комунальні послуги визначено, що до житлово- комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Механізм надання суб`єктами господарювання у сфері управління відходами незалежно від форми власності послуги з управління побутовими відходами у містах, селищах і селах, визначається Правилами надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2023 р. № 835 (далі - Правила надання послуг).

Правилами надання послуг передбачено, що виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням виконкому Уманської міської ради Про визначення юридичної особи, яка буде здійснювати збирання та перевезення побутових відходів на території міста Умань № 6.24-3/7 від 25 грудня 2015 року, визначено виконавця послуг з вивезення побутових відходів Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКОКЛІНЕР.

Заявник є єдиним надавачем послуг з управління (збирання та вивезення) побутових відходів на території м. Умань. Збирання та перевезення побутових відходів здійснюються спеціально обладнаними для цього транспортними засобами, які наявні у Заявника та якими він обслуговує всі контейнера загального користування для твердих побутових відходів, що розміщенні на території м. Умань. Всього на території м. Умань розташовано 134 точки збору тимчасового зберігання побутових відходів, на яких розміщено 360 контейнерів (об`ємом 1,1 м3 - 693 одиниці, об`ємом 0,75 м3 - 69 одиниць, об`ємом 0,24 м3 - 5 одиниць, об`ємом 0,125 м3 - 21 одиниця).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ст. 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів).

Пунктом 27 Правил надання послуги визначено, що обсяг надання послуги з управління побутовими відходами розраховується на підставі норм споживання послуги з управління побутовими відходами, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до норм надання послуг з вивезення побутових відходів, що затверджені рішення Уманської міської ради від 21 грудня 2018 року № 3.14-57/7 Про затвердження Норм надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Умань на 2018-2022 роки, місячний об`єм твердих побутових відходів становить 3,0 м3.

За умовами Договору між сторонами розрахунковим періодом є календарний місяць і щомісячна вартість наданих послуг становила для відповідача 408,05 грн. із узгодженого сторонами обсягу відходів 1,65 куб.м. (як вказав позивач).

За доводами позивача, Договір є чинним між сторонами і станом на час вирішення спору із застосуванням його щорічної автоматичної пролонгації згідно п. 10.2. Договору.

Позивач надав докази, що відповідач послугою позивача з вивезення побутових відходів користувався і частково сплачував за неї (а.с. 20).

Доказів існування між сторонами спору з приводу неправильного нарахування плати чи якості послуги - суду не подано.

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону України Про житлово - комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Як вказує позивач, відповідач письмово (будь-яким іншим способом) не інформував Позивача про зміну торгової площі або припинення (зупинення) підприємницької діяльності за адресою: м. Умань, вул. Чуйкова, 1а магазин "Продуктовий", де надається послуга із вивезення сміття.

Відповідач теж не заперечив суду, що ним проводиться діяльність, в результаті чого утворюються побутові відходи, як слід вивозити. За доводами позивача, з початку укладення Договору відповідач користувався загальними контейнерами, а зараз сторони домовляються про обрахунок індивідуального об`єму твердих побутових відходів, які за потребою та з індивідуального контейнера відповідача буде вивозити позивач. Однак на спірний період по Договору такі зміни не впливають.

Відповідно до умов Договору, Позивач зобов`язується надавати послуги з вивезення побутових відходів відповідно до визначеного графіку, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором (розділ 2).

Як стверджую позивач, зауважень та претензій на неналежне виконання умов договору від Відповідача до Позивача, порушення графіків вивезення сміття, які мають бути оформлені відповідно до постанови КМУ від 27.12.2017 № 1145 Про затвердження Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, не надходило.

З початку дії Договору по теперішній час, Позивач щомісячно надає послуги з поводження з побутовими відходами відповідно до умов Договору, а Відповідач, починаючи з 25 травня 2023 року повністю припинив виконувати свої зобов`язання за Договором щодо оплати отриманих послуг, але доказів припинення підприємницької діяльності за адресою надання послуги з п. 2.4. не припинилася, бо протилежного суду не доведено.

За доводами та розрахунками позивача (Акт звірки розрахунків, який відповідач не підписав - а.с. 28), позивач нарахував 7 344,90 грн. за період з 31.01.2023 по 30.06.2024 за послуги з вивезення відходів, а відповідач сплатив лише 1235,00 грн. у травні 2023 року.

Позивач надав копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 548 від 25.05.2023 року на суму 1235,00 грн. (а.с. 20), в якому при сплаті відповідач послався на реквізити укладеного між сторонами Договору.

Борг за послуги обраховано з тарифу 408,05 грн. і він становить 5 710,01 грн.

Існування цього боргу та його розмір відповідач не заперечив. Доказів проведення розрахунків за Договором у більшій сумі, ніж вказав позивач, відповідач суду не надав.

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Доказів про повну сплату за послугу коштів, відповідач суду не надав, як і заперечень проти обґрунтованості доводів та розрахунків позивача.

Оскільки розрахунок за основним боргом між сторонами остаточно не проведено, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 5 710,01 грн. залишку основного боргу за надані послуги з вивезення відходів.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 135,82 грн. пені, 136,19 грн. інфляційних втрат та 106,85 грн. як 3% за період з 01.05.2023 по 30.06.2024 року за прострочення розрахунків по договору.

Дані вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого:

Згідно ст.4 ГПК України, юридичні особи мають право на звернення до

господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Згідно п. 6.1.1. Договору за несвоєчасне внесення плати за послуги Виконавець нараховує штраф за кожний день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується штраф , а також 10 % річних та інфляційний індекс на суму боргу. Сплата штрафу не звільняє від сплати основного зобов`язання.

У відповідності до ст. 549 ГПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже в п. 6.1.1. сторони Договору під визначенням "штраф" фактично домовилися про встановлення пені за прострочення зобов`язання, яка нараховується за кожен день прострочення, на відміну від одномоментного нарахування штрафу.

Така умова Договору відповідає ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", якими передбачено, що умови щодо сплати пені встановлюються договором між сторонами, однак при сплаті пені її розмір не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період нарахування пені.

Крім того, за правилами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені повинно припинитися через шість місяців з моменту виникнення права на пеню, якщо іншого строку нарахування не було обумовлено сторонами в Договорі.

Розрахунок пені, який суд перевірив за калькуляторами Ліга-закон, є вірним. Відповідач ці кошти не сплатив.

Таким чином до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 1 135,82 грн. пені.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних судом встановлено наступне:

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Оскільки така відповідальність за невиконання грошового зобов`язання встановлена законом, то не має значення, чи передбачена вона умовами договору між сторонами.

У п. 6.1.1. Договору сторонами було передбачено, що відповідач на користь позивача має сплатити не 3% річних, а 10%. Однак представник позивача в засіданні пояснив, що Виконавцем по Договору стосовно відповідача було прийнято індивідуальне рішення про стягнення з нього лише 3% річних.

Розрахунок річних є вірним та відповідає обставинам справи щодо виникнення права у позивача на їх нарахування.

Доказів проведення розрахунку за інфляційними та процентами річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 136,19 грн. інфляційних втрат, 106,85 грн. як 3 % річних.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідачем суду не подано. Доказів погашення основного боргу, як підстави нарахування санкцій, в справу відповідачем не подано.

Отже, правомірність позовних вимог доведена зібраними у справі доказами, докази проведення розрахунку за позовними вимогами у справі відсутні, строк виконання зобов`язання по оплаті наданих послуг є таким, що настав, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 710,01 грн. залишку основного боргу, 136,19 грн. інфляційних втрат, 106,85 грн. як 3 % річних, 1 135,82 грн. пені на підставі договору № -тпв про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.10.2015 року, укладеного між сторонами справи.

За результатами вирішення спору позивач просить суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Дані вимоги також підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі N 910/12876/19).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже відшкодуванню адвокату підлягають навіть ті витрати, які йому лише будуть сплачені стороною.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі N 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

В справу подано копію Договору про надання правничої допомоги № 01/07-К від 01.07.2024 (а.с. 27), на підставі якого адвокат Борзов Я. Е. особисто надавав послуги позивачу з правничої допомоги у даній справі. Адвокат особисто взяв участь у судових засіданнях.

Акт приймання-передачі всіх вказаних послуг на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 34 від 22.07.2024 (а.с. 30) адвокат та позивач підписали без зауважень по якості та ціні послуг.

За умовами п. 5.2. Договору передбачено, що вартість роботи адвоката по складенню позовної заяви становить 5000 грн. Саме цю послугу внесено до акту приймання-передачі робіт (а.с. 30).

Також позивачем надано суду платіжну інструкцію № 3095 від 22.07.2024 на суму 5 000,00 грн. ( а.с. 29), які сплачені адвокату позивачем.

Суд не вбачає підстав вважати, що вказані послуги адвокатом не були надані, або вони не мали стосунку до справи, або позивач в них не мав реальної потреби.

Заяви про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх не співмірності, відповідач суду не подав.

Тому до примусового стягнення відповідача на користь позивача належить 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При повному задоволенні позову, у відповідності до положень ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2 422,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Козоріза В"ячеслава Васильовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Екоклінер" (код 39153528, м. Умань, Черкаська область, вул. Шевченка, 12) -- 5 710,01 грн. залишку основного боргу, 136,19 грн. інфляційних втрат, 106,85 грн. як 3 % річних, 1 135,82 грн. пені на підставі договору № -тпв про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.10.2015 року, 2 422,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 5000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду потягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року

Суддя Н.М. Спаських