02 вересня 2024 року
cправа № 917/65/23
судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенкової Т.М. щодо ухвали об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.09.2024 у справі №917/65/23
ПІДСТАВИ ВИСЛОВЛЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
1. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 02.09.2024 у справі №917/65/23, зокрема, ухвалила прийняти до розгляду справу №917/65/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.08.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 та призначити до розгляду справу у відкритому судовому засіданні.
2. Не погоджуюсь зазначеною вище ухвалою, вважаю, що відсутні передбачені статтею 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підстави для прийняття до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №917/65/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.08.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2024, у зв`язку з чим зазначена справа підлягала поверненню на розгляд відповідної колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
3. Частиною другою статті 302 ГПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
4. Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.
5. Надаючи оцінку наявності підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, виходжу з такого.
6. Підставою для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою Касаційного господарського суду з огляду на частину другу статті 302 ГПК України є: 1) наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати; 2) такий висновок має бути зроблений у подібних правовідносинах.
7. Положеннями частин п`ятої-шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
8. Частиною четвертою статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
10. При цьому, наявності висновків в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати щодо застосування норми права у певній справі недостатньо. Так, обов`язковою умовою є застосування таких норм права у правовідносинах, які є подібними правовідносинам у справі, що передається від яких колегії суддів або палати вважає за необхідне відступити.
11. Застосування юридичної норми може здійснюватися шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення відповідної норми із застосуванням належних способів щодо такого тлумачення.
12. З огляду на викладене, висновком щодо застосування норми права в подібних правовідносинах якраз і є тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом під час розгляду конкретної справи про те, як саме повинна застосовуватися норма права, та який (висновок) має міститися в мотивувальній частині постанови суду касаційної інстанції.
13.Отже, підставою для передачі для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати є конкретний висновок в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися норма права, а не будь-якого висновку чи правової оцінки, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
14. Окремо відзначаю, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 11.07.2024 у справі №909/1167/17 у пунктах 18-19, означив, що:
« 18. З огляду на положення статей 302, 303 ГПК України визначальними обставинами щодо передання справи на розгляд об`єднаної палати є, по-перше, саме наявність висновку щодо застосування норми права в постанові (постановах) Верховного Суду в подібних правовідносинах, а також те, що такий висновок зроблений колегією суддів з іншої палати цього суду або іншою палатою цього суду чи самою об`єднаною палатою.
По-друге, в ухвалі про передачу справи має бути наведено обґрунтування колегією суддів, яка передає справу на об`єднану палату, про необхідність відступу від висновку щодо застосування норми права в іншій справі.
19. Тобто можна виснувати, що в усіх випадках на стадії прийняття об`єднана палата повинна перевіряти наявність в постанові (постановах), від якої колегія суддів пропонує відступити, висновків щодо застосування норми права. Як наслідок, у цьому контексті виникає питання щодо визначення такого поняття, як висновок щодо застосування норми права, адже ГПК України та інші процесуальні кодекси не містять такого визначення».
15. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (також по тексту - об`єднана палата) в ухвалі від 11.07.2024 у справі №909/1167/17 означив, що:
«умовами (підставами) для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і підставами для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою, є:
1) наявність висновку щодо застосування конкретної норми (норм) права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати;
2) такий висновок має бути зроблено в подібних правовідносинах.
Підсумовуючи коло критеріїв щодо прийняття/повернення справ, переданих на розгляд об`єднаної палати, можна виснувати про таке:
1) на розгляд об`єднаної палати може бути передано справу після відкриття касаційного провадження колегією суддів, а касаційні скарги, заяви і клопотання на розгляд об`єднаної палати не передаються;
2) колегія суддів може погодитися з клопотанням учасника справи про передачу справи на розгляд об`єднаної палати, або підставами касаційного оскарження, зазначеними в касаційній скарзі (пункт 2 частини 2 статті 287 ГПК України), або ж самостійно прийняти рішення про передачу справи на розгляд об`єднаної палати в разі наявності обґрунтованих підстав;
3) для відступу або уточнення правової позиції колегія суддів повинна посилатися на постанову (постанови) Касаційного господарського суду:
а) в якій викладено висновок щодо застосування норми права з посиланням на конкретну норму (норми) матеріального або процесуального права;
б) відповідний висновок має бути зроблено в іншій справі зі спору, що виник із подібних правовідносин;
в) висновок повинен бути зроблений в постанові (постановах) колегій суддів з інших палат, іншою палатою Касаційного господарського суду або самою об`єднаною палатою.
4) колегія суддів має належним чином аргументувати підстави відступлення від висновку або необхідність відступлення шляхом уточнення попереднього висновку;
5) справа підлягає поверненню відповідній колегії суддів, якщо колегія фактично просить відступити від висновку щодо застосування норми права, викладеного в постановах Великої Палати Верховного Суду або іншого касаційного суду у складі Верховного Суду».
16. Отже, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду звертав увагу на те, що за змістом частини другої статті 302 ГПК України в усіх випадках на стадії прийняття об`єднана палата повинна перевіряти наявність у постанові (постановах), від якої колегія суддів пропонує відступити, висновків щодо застосування норми права.
17. Також об`єднана палата виснувала і щодо кола критеріїв і умов щодо прийняття/повернення справ, переданих на розгляд об`єднаної палати.
18. Отже, виходжу з того, що підставою передачі справи на розгляд об`єднаної палати є необхідність відступлення від раніше сформульованого висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати у подібних правовідносинах, саме щодо застосування конкретної норми (норм) матеріального або процесуального права про те, як саме повинна застосовуватися норма права.
21. У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.
22. Пункт 47 Висновку №11 (2008) передбачає, що, визнаючи повноваження судді тлумачити закон, слід пам`ятати також і про обов`язок судді сприяти юридичній визначеності, яка гарантує передбачуваність змісту та застосування юридичних норм, сприяючи тим самим забезпеченню високоякісної судової системи.
23. Єдність судової практики відіграє надважливу роль у забезпеченні однакового правозастосування в судочинстві, що сприяє правовій визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників справи.
24. При цьому, принцип єдності судової практики не є абсолютним, оскільки, в протилежному випадку це означало б неможливість суду виправити свою позицію або унеможливлювало б динамічний розвиток права та суспільних правовідносин.
25. Завдання забезпечення єдності судової практики відповідно до Закону №1402-VIII та ГПК України, інших процесуальних кодексів покладається на Верховний Суд.
26. Щоб гарантувати юридичну визначеність об`єднана палата має застосувати єдині підходи та критерії щодо перевірки наявності/відсутності підстав передбачених частиною другою статті 302 ГПК України в усіх ухвалах та усіх колегій суддів Касаційного господарського суду або палати, яка передає справу на розгляд об`єднаної палати.
27. Обґрунтовуючи підставу прийняття цієї справи об`єднана палата, про що свідчить зміст ухвали про прийняття до розгляду, зазначає таке:
«урахуванням приписів статей 512, 514 Цивільного кодексу України, а також наявних в матеріалах доказів відсутні підстави стверджувати про припинення зобов`язань ПрАТ "Укренергозбут" за кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008 внаслідок погашення заборгованості поручителем - ПрАТ "Полтавський ГЗК";
відсутні підстави вважати, що ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" за договором № 2 від 06.11.2020 про відступлення права вимоги передано на користь ТОВ "Максі Капітал Груп" недійсні права вимоги до боржника».
28. В ухвалі від 17.06.2024 про передачу справи на розгляд об`єднаної палати колегія суддів у пункті 4.20 зазначила таке:
«З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 08.11.2023 у справі №918/1174/20 також зазначив:
"62. Отже, суд касаційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що преюдиційність факту встановленого в рішенні суду від 25.10.2017 про списання коштів в серпні 2015 року з ПАТ Полтавський ГЗК за договором поруки в рахунок боргу ПАТ Укренергозбут, не змінює та не спростовує підтвердженого наявними в матеріалах цієї справи доказами факту подальшого повернення 08.07.2019 вказаних коштів Банком на рахунок поручителя, що, як наслідок свідчить про дійсність та правомірність права Банку відступити вимогу до ПАТ Укренергозбут за кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008 новому кредитору ТОВ "Фінансова компанія "Максі капітал груп" станом на 06.11.2020 (момент укладення договору про відступлення права вимоги №2) .
… 82. Враховуючи вищевикладене, приписи ст. 512, 514 ЦК України, а також наявні в матеріалах докази в їх сукупності (а саме: виписки з особових рахунків боржника, які підтверджують нарахування та облікування банком на момент відступлення права вимоги заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за кредитним договором, лист ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" №083-1797/21 від 17.11.2021, висновки експерта від 15.09.2021 №ЕС-1738-5-1867-21, угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020 року) суд касаційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав стверджувати про припинення зобов`язань ПрАТ «Укренергозбут» за кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008 р. за рахунок погашення коштами поручителя ПрАТ «Полтавський ГЗК», як і немає підстав стверджувати про факт передачі ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» за договором №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020 на користь ТОВ «Максі Капітал Груп» недійсних прав вимоги до боржника, а відтак протилежний висновок апеляційного господарського суду в контексті встановлених обставин суд вважає незаконним та необґрунтованим"».
29. І як свідчить зміст ухвали від 17.06.2024 у цій справі колегія суддів зазначила таке:
30. З огляду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (дивись ухвалу від 11.07.2024 у справі №909/1167/17) очевидним є те, що колегія суддів у справі №918/1174/20 лише констатувала відсутність підстав стверджувати про припинення зобов`язання внаслідок погашення поручителем заборгованості, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, і не робила жодних правових висновків щодо застосуванням статей 512, 514 Цивільного кодексу України шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення із застосуванням способів тлумачення юридичних норм про те, як саме повинні застосовуватися ці статті, і за всіма ознаками є правовою оцінкою певних обставин, а не умовиводом з приводу тлумачення цих норм права з метою правильного та справедливого вирішення спору у справі.
31. У пункті 7.10 постанови від 01.09.2020 у справі №907/29/19 (провадження № 12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими право пов`язує виникнення юридичних наслідків…. Натомість правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належно відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.
33.1. Також звертаю увагу, що в постанові ОП КГС ВС від 01 грудня 2023 року у справі №926/3347/22 об`єднана палата також навела тлумачення поняття «правова оцінка» та роз`яснила в чому полягає правова оцінка.
32. Правова оцінка обставин справи не є обов`язковим висновком щодо застосування норм права, а також не має преюдиційного значення.
33. Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду щодо означення правової оцінки, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №909/29/19 (пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі №910/6355/20 (пункт 9.8), від 27.03.2024 у справі №191/4364/21.
34. Наголошую, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2024 у справі №191/4364/21 у пункті 18.8 зазначено таке:
«Отже, правовий висновок - це умовивід з приводу тлумачення тієї норми права, що застосована саме Верховним Судом з метою правильного та справедливого вирішення спору у справі. Вочевидь Верховний Суд не має повноважень формулювати висновки щодо тих норм права, які ним не застосовані під час розв`язання спору».
35. Відтак, вважаю, що наведене колегією суддів в ухвалі від 17.06.2024 про передачу цієї справи є правовою оцінкою від якої хоче відступити колегія суддів, а не висновком щодо застосування конкретних норм права, яке здійснене шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення з застосуванням способів тлумачення юридичних норм про те, як саме повинні застосовуватися означені норми мате6ріального права, а тому не відповідає вказаним вище критеріям та умовам для передачі справи на розгляд об`єднаної палати.
36. Відтак, відсутні підстави для прийняття справи №917/65/23 та здійснення її розгляду об`єднаною палатою, а тому ця справа підлягає поверненню відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
37. Отже, господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу саме від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду у подібних правовідносинах.
38. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, слід виходити з чітко означених підстав, передбачених частиною другою статті 302 ГПК України, і об`єднана палата має застосувати єдині підходи та критерії наявності/відсутності підстав, які передбачені цією статтею і перевіряти їх в усіх ухвалах та усіх колегіях суддів Касаційного господарського суду або палати, які передають справу на розгляд об`єднаної палати.
Окрему думку викладено у порядку статті 34 ГПК України.
Суддя Тетяна Малашенкова