ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Справа №910/16492/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Руденко М.А.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Левченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Політичної партії "Європейська Солідарність"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 (повний текст складено 28.06.2024)

у справі №910/16492/23 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Політична партія "Європейська Солідарність"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ"

про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Політична партія "Європейська Солідарність" (далі - Партія) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" (далі - Товариство) про визнання недійсним одностороннього правочину у вигляді односторонньої відмови Товариства від договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищенаведений правочин, на думку позивача, є недійсним з підстав перевищення директором Товариства своїх повноважень під час вчинення такого правочину.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для недійсності правочину - одностороннього правочину у вигляді односторонньої відмови Товариства від договору оренди від 15.10.2019 №к-206, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Партія звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Партія посилається на те, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, а також проігноровано докази про існування обставин, якими позивач обґрунтовує наявність підстав для визнання правочину недійсним.

Так, позивач зазначає про те, що наглядова рада Товариства не приймала жодних рішень про розірвання договорів оренди нежитлових приміщень, укладених між Товариством та Партією. Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача дієздатності, повноважень на вчинення оскаржуваного правочину.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 апеляційну скаргу Партії у справі №910/16492/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

31.07.2024, через відділ діловодства (канцелярії) Північного апеляційного господарського суду, скаржником подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Партії на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.09.2024. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16492/23. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 20.08.2024.

09.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/16492/23.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024, у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. з 19.08.2024 до 13.09.2024 та Шапрана В.В. з 26.08.2024 до 13.09.2024 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 справу №910/16492/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Руденко М.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Партії на рішення Господарського міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Руденко М.А., Андрієнко В.В.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

20.08.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу Партії залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, у своєму відзиві позивач зазначає, що Партія є недобросовісною у виконанні своїх договірних зобов`язань з оренди раніше переданого їм нерухомого майна.

Також, позивач вказує, що дострокове розірвання договору здійснено дирекцією Товариства, відповідно до повноважень, визначених статутом, а тому доводи апелянта про перевищення директором своїх повноважень є безпідставними та необґрунтованими.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 11.09.2024 з`явився представник відповідача.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення ухвали від 05.08.2024 до його електронного кабінету.

Згідно з частинами 3, 8 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Таким чином, позивач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому, явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/16492/23 розглядається за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" (орендодавець) та Політичною Партією "Європейська солідарність" (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень №к-206, за умовами якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування (в оренду) нежитлові приміщення, визначені в пункті 1.2 договору, а орендар зобов`язується прийняти їх та сплачувати орендодавцю орендну плату.

Згідно з пунктом 1.2 договору нерухомим майном, що передається в оренду, є нежилі приміщення, загальною площею 1674,27 кв.м, розташовані на першому поверсі будівлі (літ. "Н"), яка знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендодавець передає орендарю приміщення у користування на підставі акта приймання-передачі нежитлових приміщень, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.

За актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.11.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 1674,27 кв.м, розташовані на першому поверсі будівлі головного виробничого корпусу (літ. "Н"), яка знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16.

За умовами пункту 4.2 договору строк оренди приміщень за даним договором починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення та закінчується 31.12.2019.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що по закінченню календарного року, цей договір автоматично пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна з сторін не заявила письмово про його припинення не пізніше ніж за 1 календарний місяць до закінчення відповідного календарного року.

Згідно з пунктом 6.1 договору орендна плата, яка підлягає сплаті орендарем за користування приміщеннями за даним договором, встановлюється сторонами за взаємною домовленістю у розмірі - 400,00 грн з ПДВ за 1 (один) квадратний метр приміщення на місяць.

Відповідно до пункту 6.2. договору загальна сума місячної орендної плати, що підлягає сплаті орендарем за користування приміщеннями, визначається шляхом множення щомісячного орендного платежу, вказаного в пункті 6.1 цього договору, на площу приміщення, вказану в пункту 1.2 цього договору, та становить 669 708,00 грн, з урахуванням ПДВ.

В пункті 6.3 договору визначено, що орендар сплачує орендну плату виключно коштами, отриманими з державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 6331020 "Фінансування статутної діяльності політичних партій".

За умовами пункту 6.5 договору орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця, вказаний у даному договорі (якщо реквізити іншого рахунку не будуть повідомлені орендодавцем у письмовій формі), за кожний поточний місяць не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця, протягом якого орендарем використовуються приміщення на підставі даного договору.

Пунктом 7.3.3. договору передбачено право орендодавця відмовитись від договору або вимагати дострокового розірвання договору у випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

Пунктом 7.4.3. договору визначено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 9.1 договору всі зміни до договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення сторонами додаткових угод у письмовій формі.

Зміни до договору набирають чинності з моменту їх підписання та скріплення печатками сторін, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді (пункт 9.2 договору).

Пунктом 9.9 договору встановлено, що про дострокове розірвання дії договору сторона письмово повідомляє іншу сторону шляхом вручення повноважному представнику іншої сторони відповідного повідомлення особисто в руки під розпис або шляхом надсилання такого повідомлення листом з рекомендованим повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження сторони, визначеної договором. Датою повідомлення про дострокове розірвання дії договору вважається дата вручення відповідного повідомлення під розпис представнику відповідної сторони. У випадку, коли повідомлення про дострокове розірвання договору надсилалося рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням про вручення, датою повідомлення про дострокове розірвання дії договору вважається дата його отримання одержувачем (однією з сторін).

У разі дострокового розірвання договору орендар зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати припинення договору звільнити приміщення та повернути їх орендодавцеві (пункт 9.12 договору).

В подальшому сторонами укладено ряд додаткових угод до договору, а саме: №01 від 01.04.2020, №02 від 30.04.2020, №03 від 27.05.2020, №04 від 22.06.2020, №05 від 23.07.2020, №06 від 31.12.2020, №07 від 24.02.2022, якими сторони вносили зміни до договору в частині розміру орендної плати.

03.07.2023 позивач отримав лист відповідача від 26.06.2023 №107 про односторонню відмову від договору з 03.07.2023 та вимогою звільнити орендовані приміщення в строк до 06.07.2023 і повернути їх за актом приймання-передачі (повернення) приміщення.

У наведеному вище листі відповідач посилається на пункт 9.4 договору, згідно з яким орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від даного договору та вимагати повернення приміщень, у разі порушення орендарем строку сплати орендної плати та/або комунальних платежів, встановлених даним договором більше ніж на 30 календарних днів (незалежно від часткової сплати). В цьому випадку орендодавець надсилає на адресу орендаря письмове повідомлення про дострокове припинення цього договору в зв`язку порушенням орендарем строків сплати орендних та інших платежів, передбачених цим договором.

Звертаючись до суду з даним позовом, Партія стверджує, що повідомлення від 26.06.2023 №108 є недійсним, оскільки вчинене з перевищенням повноважень директором Товариства.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач оскаржує дійсність одностороннього правочину про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 з підстав перевищення директором Товариства своїх повноважень під час вчинення такого правочину.

Так, листом від 26.06.2023 №107 відповідач повідомив позивача про односторонню відмову від договору оренди з 03.07.2023, у зв`язку з порушенням останнім строків сплати орендних та інших платежів, передбачених договором. Наведений лист підписаний генеральним директором Товариства - Когут Д.І. та заступником генерального директора Товариства - Лось І.С.

За приписами частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначалось вище, за умовами пункту 9.4 договору орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від даного договору та вимагати повернення приміщень, у разі порушення орендарем строку сплати орендної плати та/або комунальних платежів, встановлених даним договором більше ніж на 30 календарних днів. В цьому випадку орендодавець надсилає на адресу орендаря письмове повідомлення про дострокове припинення цього договору, в зв`язку порушенням орендарем строків сплати орендних та інших платежів, передбачених цим договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За змістом частин 1, 2 статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що умовами договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 передбачено право відповідача відмовитись від договору у разі порушення позивачем грошового зобов`язання щодо сплати орендних платежів.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що згідно з пунктом 8.3.5.9 статуту Товариства, затвердженого протоколом загальних зборів від 16.12.2019, до компетенції Наглядової ради належить, зокрема, затвердження умов договорів оренди приміщень/будівель/споруд Товариства (їх окремих частин), що укладаються Товариством (орендодавцем) зі строком оренди три роки і більше, та договорів оренди приміщень/будівель/споруд Товариства (їх окремих частин), що укладаються Товариством (орендодавцем) та містять умови переважного права на укладення договору купівлі-продажу, чи відчуження в інший спосіб, або передбачають здійснення орендарем невідокремлених поліпшень орендованого майна, а також угод про зміну/розірвання таких договорів.

Відповідно до змісту договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 строк його укладення складає менше трьох років, а також цей договір не містить умови переважного права на укладення договору купівлі-продажу, чи відчуження в інший спосіб або передбачає здійснення орендарем невідокремлених поліпшень орендованого майна.

Таким чином, затвердження Наглядовою радою відповідача умов для розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 не потрібне.

Факт пролонгації договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 не свідчить про те, що вказаний договір укладався зі строком оренди три роки і більше.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи при укладені договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.2019 №к-206 затвердження Наглядовою радою відповідача умов договору не відбувалося. Доказів визнання вказаного договору недійсним суду не подано.

Отже, матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для недійсності одностороннього правочину у вигляді односторонньої відмови Товариства від договору оренди від 15.10.2019 №к-206.

За таких обставин, враховуючи, що односторонній правочин про розірвання спірного договору вчинено з дотриманням вимог частини 2 статті 203 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Партії задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Партію.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Політичної партії "Європейська Солідарність" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2024 у справі №910/16492/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Політичну партію "Європейська Солідарність".

4. Матеріали справи №910/16492/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 17.09.2024.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

М.А. Руденко