ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

"17" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3437/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 33634/24 від 16.09.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 916/3437/24

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль» (вул. Спрейса Василя, № 1, інше приміщення В01, смт. Авангард, Одеський р-н, Одеська обл., 67806, )

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль», в якому просить суд визнати недійсним рішення відповідача від 24.01.2024, яке оформлене у вигляді протоколу загальних зборів членів ОК «Арт Вілль» № 24/01/2024/Р від 24.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів кооперативу 24.01.2024, зокрема щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, місце, час проведення та порядок денний вказаних загальних зборів членів кооперативу.

09.09.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх. № 3511/24 від 05.08.2024) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3437/24. Постановлено справу № 916/3437/24 розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на "01" жовтня 2024 року об 11:40 год.

16.09.2024 від ОСОБА_1 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява (вх. № 33634/24), відповідно до якої позивач просить суд постановити ухвалу про участь його представника у судовому засіданні по справі № 916/3437/24, призначеному на 01.10.2024 об 11:40 год та усіх наступних судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Суд наголошує, що судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (заява № 49069/11), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що відповідно до змісту ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, якими можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 1 та 2 ст. 61 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами ст. 60 Господарського процесуального кодексу України допустимим доказом повноважень адвоката є виключно довіреність або ордер.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, (далі - Положення), з подальшими змінами, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 11 Положення встановлено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Відповідно до п/п 12.2. п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України №41 від 12.04.2019 ордер повинен містити, зокрема прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога.

Судом установлено, що заяву від імені ОСОБА_1 подано представником адвокатом Дударенко А.М., а до заяви долучено сканкопію ордеру серії АІ №1676863 від 12.09.2024 на надання правничої (правової) допомоги, проте у графі ордеру «Прізвище, ім`я, по-батькові або найменування особи, якій надається правова допомога» зазначено ОСОБА_1 , коли як позивачем у справі є ОСОБА_1 .

Відтак, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги заявнику у розумінні ч. 4 ст. 60 ГПК України.

Відтак, суд дійшов висновку, що до заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не надано належних доказів на підтвердження повноважень - адвоката Дударенко Анни Михайлівни, на представництво інтересів ОСОБА_1 , що зумовлює висновки суду про те, що адвокат Дударенко А.М. не наділена правом на підписання від імені ОСОБА_1 заяви, яка подана до суду.

Жодних інших доказів, які б свідчили про наявність у адвоката Дударенко Анни Михайлівни повноважень на підписання та подання вказаної заяви від імені ОСОБА_1 станом на 17.09.2024, до матеріалів справи не надано.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що дану заяву від імені позивача підписано особою, яка не має права її підписувати.

В ч. 4 ст. 170 ГПК України передбачено, що суд встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд розглянувши подану заяву встановив, що вона подана без додержання вимог ч. 2 ст. 170 ГПК України, а тому на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 42, 170, 197, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (вх. № 33634/24 від 16.09.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 916/3437/24 повернути без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 17.09.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Цісельський