ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 Справа № 914/453/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія"

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"

про стягнення 748389,43 грн

за участю представників:

від позивача Зіньковська Н.В.

від відповідача Самсонюк Т.Я.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про стягнення 748389,43 грн, з яких 633600,00 грн основний борг, 93188,00 грн пеня, 8208,70 грн 3% річних та 13392,73 грн інфляційних втрат.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд встановив таке.

30.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (сторона-1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (сторона-2) укладено договір №07/082-137/19-АДС/38А790-1690-20, відповідно до розділу 1 якого Сторона-1 надає Стороні-2 право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу, а Сторона-2 зобов`язується сплатити за надані права обумовлену цим Договором суму. Програмний продукт, на який передається право користування: «Автоматизована система керування аварійно-диспетчерською службою» та «Оперативна диспетчерська».

Згідно з пунктом 3.1. договору, у 2020 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 99000,00 грн, без ПДВ.

У 2021 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 109000,00 грн, без ПДВ.

У 2022 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 120000,00 грн, без ПДВ.

У 2023 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 132000,00 грн, без ПДВ.

У 2024 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 145200,00, без ПДВ.

Строк проведення розрахунків складає 90-то календарних днів після завершення звітного місяця.

Пунктами 3.2.-3.4. договору передбачено, що за підсумками звітного місяця Сторона-1 складає Акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця наступного за звітним, надає Стороні-2. Сторона-2 протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту підписує його та повертає один примірник Акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу Сторони-1. У випадку ненадання у зазначений строк Стороні-1 підписаного Акту або мотивованої відмови, послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2.

Згідно з пунктом 3.5. договору, порядок формування, обміну та підписання електронних документів визначається Сторонами в Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2. договору, у разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, діє з 01.01.2020 по 31.12.2024 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з пунктом 8.3. договору, якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

01.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (сторона-1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (сторона-2) підписано додаткову угоду №2 до договору №07/082-137/19-АДС/38А790-1690-20 від 30.09.2019, відповідно до якої сторони домовились викласти з 01.06.2022 пункт 3.1. Договору у наступній редакції:

« 3.1. У 2020 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 99000,00 грн, без ПДВ.

У 2021 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 109000,00 грн, без ПДВ.

У 2022 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором. Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 120000,00 грн, без ПДВ.

У 2023 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 132000,00 грн, без ПДВ.

У 2024 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 145000,00 грн, без ПДВ.

Строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю користування програмними продуктами.».

23.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (сторона-1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (сторона-2) підписано додаткову угоду №3 до договору №07/082-137/19-АДС/38А790-1690-20 від 30.09.2019, відповідно до якої сторони домовились викласти з 01.01.2023 пункт 3.1. Договору у наступній редакції:

« 3.1. У 2020 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 99000,00 грн, без ПДВ.

У 2021 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 109000,00 грн, без ПДВ.

У 2022 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 120000,00 грн, без ПДВ.

У 2023 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 132000,00 грн, крім того ПДВ 20% в сумі 26400,00 грн.

У 2024 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим Договором, Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1 кошти в сумі 145000,00 грн, крім того ПДВ 20% в сумі 29000,00 грн.

Строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю користування програмними продуктами.».

Як зазначив позивач, у період з серпня по листопад 2023 року відповідачу було надано послуги на загальну суму 633600,00 грн, що підтверджується актами надання послуг №РЕЯ73001553 від 30.08.2023, №РЕЯ73001765 від 30.09.2023, №РЕЯ73001970 від 31.10.2023 та №РЕЯ73002163 від 30.11.2023, які сформовано та направлено до АТ «Львівгаз» за допомогою системи електронного документообігу «M.E.Doc» у вигляді електронних документів (Е-документи).

Однак, як вказано у позовній заяві, в порушення умов Договору АТ «Львівгаз» не здійснило оплату отриманих прав та послуг, наданих ТОВ «Регіональна газова компанія", з огляду на що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 633600,00 грн.

Керуючись частиною 2 статті 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 8208,70 грн 3% річних та 13392,73 грн інфляційних втрат, а також 93188,00 грн пені згідно з пунктом 5.2. договору.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся з позовною заявою до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 748389,43 грн, з яких 633600,00 грн основний борг, 93188,00 грн пеня, 8208,70 грн 3% річних та 13392,73 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" зазначає, що ТзОВ «Регіональна газова компанія» в односторонньому порядку припинила надання послуг за договором ще з 2-го серпня, а тому АТ «Оператор газорозподільної системи Львівгаз не підписувало акти за вказаний період, оскільки послуги не отримувало.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, позивач не надав жодних доказів надання послуг в зазначеному періоді.

Заперечуючи проти позову, відповідач також долучив до відзиву на позовну заяву службові записки про те, що з 02.08.2023, 04.09.2023, 04.12.2023 IT сервіси, які надавались ТОВ «Регіональна газова компанія» є недоступні.

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідач долучив заяву свідка від 29.02.2024 у справі №914/453/24 ОСОБА_1 , який працює начальником управління IT в AT «Львівгаз».

Зокрема, відповідно до заяви свідка, IT сервіс "Аварійно-диспетчерська служба", який надавався ТзОВ «Регіональна газова компанія» згідно з договором 07/082-137/19-АДС/З8S790-1690-20 від 30.09.2019 є недоступний з 02.08.2023.

Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 90 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, 30.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (сторона-1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (сторона-2) укладено договір №07/082-137/19-АДС/38А790-1690-20, відповідно до розділу 1 якого Сторона-1 надає Стороні-2 право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу, а Сторона-2 зобов`язується сплатити за надані права обумовлену цим Договором суму. Програмний продукт, на який передається право користування: «Автоматизована система керування аварійно-диспетчерською службою» та «Оперативна диспетчерська».

Факт надання відповідачу послуг на загальну суму 633600,00 грн підтверджується такими актами надання послуг: №РЕЯ73001553 від 31.08.2023 на суму 158400,00 грн, №РЕЯ73001765 від 30.09.2023 на суму 158400,00 грн, №РЕЯ73001970 від 31.10.2023 на суму 158400,00 грн та №РЕЯ73002163 від 30.11.2023 на суму 158400,00 грн.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача становить 633600,00 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 5.2. договору, у разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, судом встановлено що її розмір становить 90591,27 грн, а не 93188,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 8208,70 грн 3% річних та 13392,73 грн інфляційних втрат є обґрунтовані, з огляду на що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку позов задовольнити частково. Зокрема суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 633600,00 грн основного боргу, 90591,27 грн пені, 8208,70 грн 3% річних та 13392,73 грн інфляційних втрат.

Щодо заперечень відповідача необхідно зазначити, таке.

Пунктами 3.2.-3.4. договору передбачено, що за підсумками звітного місяця Сторона-1 складає Акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця наступного за звітним, надає Стороні-2. Сторона-2 протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту підписує його та повертає один примірник Акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу Сторони-1. У випадку ненадання у зазначений строк Стороні-1 підписаного Акту або мотивованої відмови, послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2.

Відповідно до пункту 2.6. Додатку 1 до договору, Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються прийнятими і набирають чинності у випадку, якщо Сторона-2 протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання не відхилила та не надіслала Стороні-1 мотивованої відмови таких Е-документів. Мотивована відмова надсилається Стороною-2 через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.

Згідно з пунктом 2.7. Додатку 1 до договору, у разі якщо протягом 3 (трьох) робочих днів або іншого, передбаченого Договором строку, Сторона-1 не отримала від Сторони-2 підписаних ЕП Е-документів (Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)), які були підписані ЕП Стороною-1 та надіслані Стороні-2, та якщо Сторона-2 протягом 3 (трьох) робочих днів не надіслала Стороні-1 мотивованої відмови від підписання таких Е-документів, такі Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються підписаними обома Сторонами і набирають чинності.

Отже, враховуючи те, що по актах наданих послуг за серпень-листопад 2023 року АТ "Львівгаз" не надав мотивованої відмови від їх підписання, а відтак послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником.

Щодо заяви свідка необхідно зазначити, що відповідно до частини 2 статті 87 Господарського процесуального кодексу України, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Щодо службових записок необхідно зазначити, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, службові записки призначені для внутрішнього користування на підприємстві, можуть мати інформаційний, ініціативний або звітний характер і містити повідомлення, прохання, пропозиції, які спонукають до прийняття керівництвом певних рішень, а відтак не можуть бути тими доказами, які у розумінні статей 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, можуть підтверджувати певні обставини (факти).

Позивачем при поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області було сплачено судовий збір в розмірі 11326,89 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №26833 від 14.02.2024.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 11186,89 грн, оскільки позов підлягає задоволенню частково.

Крім того, позивач до закінчення судових дебатів заявив клопотання про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши при цьому, що докази на підтвердження їх розміру будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Так, відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та встановити строк для подання доказів щодо розміру таких витрат.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, місто Львів, вул.Золота, будинок 42, ідентифікаційний код 03349039) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (03134, місто Київ, пр.Корольова Академіка, будинок 1, ідентифікаційний код 37401646) 633600,00 грн основного боргу, 90591,27 грн пені, 8208,70 грн 3% річних, 13392,73 грн інфляційних втрат та 11186,89 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

5. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на 05.09.2024 на 13:30 год.

6. Докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надати до 03.09.2024 включно.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.09.2024.

Суддя Петрашко М.М.