ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2024 р. м. Київ Справа №911/439/24

За позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100)

до Фастівської міської ради (08500, Київська обл., м. Фастів, площа Соборна, 1)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Фастівської міської ради (далі відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана у власність Фастівської міської ради як відумерла спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Сенс Банк» за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі, яка станом на 24.01.2024 становить 29966,87 доларів США, з яких 27739,59 доларів США за кредитом, 2227,28 доларів США по відсоткам, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (позивач), в якості кредитора та ОСОБА_1 в якості позичальника був укладений договір кредиту №387/54/07/Пі, за яким кредитор надав позичальнику на умовах кредиту грошові кошти в сумі 31450,00 дол.США, далі договір кредиту. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту між його сторонами 20.06.2007 був укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 (позичальник) передав в іпотеку кредитору однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , далі предмет іпотеки. У зв`язку із смертю позичальника ОСОБА_1 22.05.2010 відкрилась спадщина на майно, що залишилось після смерті останнього, в т.ч. на вказану однокімнатну квартиру (предмет іпотеки). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 вказана однокімнатна квартира (предмет іпотеки), що належала на праві власності померлому ОСОБА_1 , була визнана відумерлою спадщиною. Оскільки предмет іпотеки у зв`язку із його визнанням відумерлою спадщиною перейшов у власність територіальної громади за місцезнаходженням спадщини (в даному випадку Фастівської міської ради), позивач в позовній заяві посилається на те, що в такому випадку Фастівська міська рада як правонаступник іпотекодавця в іпотечному договорі зобов`язана задовольнити вимоги позивача як кредитора-іпотекодержателя до позичальника відповідно до ч.4 ст.1277 Цивільного кодексу України та ч.1 та 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку».

З наведених підстав та посилаючись на наявність непогашеної заборгованості позичальника-спадкодавця за договором кредиту в загальній сумі 29966,87 дол.США станом на 24.01.2024, позивачем заявлена позовна вимога до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2024 вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №911/439/24, підготовче засідання призначено на 21.03.2024, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

У підготовче засідання 21.03.2024 та 04.04.2024 сторони не з`явились, ухвалами суду від 21.03.2024 та від 04.04.2024 підготовче засідання відкладалось відповідно на 04.04.2024 та на 25.04.2024 з метою надання сторонам можливості реалізувати свої процесуальні права на стадії підготовчого провадження.

21.03.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі представника відповідача.

25.03.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив. Відповідач при цьому послався на те, що хоча рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 вказана однокімнатна квартира (предмет іпотеки), що належала на праві власності померлому ОСОБА_1 , була визнана відумерлою спадщиною після смерті останнього, однак резолютивна частина вказаного рішення суду не містила вказівки про передачу цієї квартири (відумерлої спадщини) у власність Фастівської міської ради (відповідача), а тому державна реєстрація права власності на вказану квартиру за відповідачем не була проведена.

24.04.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У підготовче засідання 25.04.2024 з`явився відповідач, позивач не з`явився, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2024. Про призначення справи до судового розгляду по суті на 23.05.2024 позивача, який не з`явився в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 25.04.2024.

22.05.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судове засідання 22.05.2024 з`явився відповідач, який надав пояснення по суті справи, позивач не з`явився, протокольною ухвалою судове засідання відкладено на 27.06.2024. Про відкладення судового засідання на 27.06.2024 позивача, який не з`явився в судове засідання 22.05.2024, було повідомлено ухвалою суду від 23.05.2024.

У судове засідання 27.06.2024 сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені. При цьому судом також враховано, що відповідачем подано відзив на позов, у якому викладена правова позиція відповідача у спорі, а позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався та просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача. За вказаних обставин неявка позивача та відповідача, які обидва були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності позивача та відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, а також заперечення відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

20.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості кредитора та ОСОБА_1 в якості позичальника був укладений договір кредиту №387/54/07/Пі, відповідно до ст.1 якого кредитор зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 31450,00 дол.США зі сплатою 12,7% річних за користування кредитом, далі договір кредиту.

Графік погашення позичальником кредиту сторони визначили в таблиці в пункті 1.1 договору кредиту, відповідно до якого позичальник здійснює погашення кредиту щомісячними платежами в розмірі 132,00 дол. США щомісячно з липня 2007 по квітень 2027 року, що складає суму 792,00 дол. США за 2007 рік, суму 1584 дол. США щорічно за 2008-2026 роки та суму 562 дол. США за 2027 рік, всього загальна сума погашення кредиту таким чином становить 31450 дол.США (792+1584 х 19+562= 31450), кінцевий термін повернення до 10.04.2027.

Відповідно до п.1.2 договору кредиту кредит надається позичальнику з метою купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.2 договору кредиту передбачено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту.

Відповідно до п.2.4 договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31), щомісячно в останній робочий день місяця. Підпунктом 2.4.1 договору кредиту встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти.

Права та обов`язки сторін в договорі кредиту визначені в статті 3 цього договору. Зокрема, відповідно до підпункту 3.3.9 пункту 3.3 статті 3 цього договору позичальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повертати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання.

Відповідно до п.4.4 договору кредиту у разі невиконання позичальником обов`язків, визначених будь-яким з підпунктів 3.3.2-3.3.11 цього договору протягом більше 45 календарних днів термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Додатковою угодою №189 від 13.11.2008 до договору кредиту його сторони домовились, що з 01.11.2008 процентна ставка за користування кредитом становить 14% річних.

Копія договору кредиту разом з додатковою угодою міститься в матеріалах справи №911/439/24.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості кредитора-іпотекодержателя та ОСОБА_1 в якості позичальника-іпотекодавця 20.06.2007 був укладений також іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надалі предмет іпотеки.

Вказаний іпотечний договір посвідчено 20.07.2007 приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. за реєстр.№2046, надалі іпотечний договір, копія іпотечного договору міститься в матеріалах справи №911/439/24.

Відповідно до п.1.1 іпотечного договору предмет іпотеки за цим договором належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №2036 від 20.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В., Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14975678, виданого Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.06.2007 (запис №8387 в книгу №106) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14975560, виданого Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.06.2007 (запис №8387 в книгу №106).

Відповідно до п.1.1 та 1.5 іпотечного договору основне зобов`язання, яке забезпечується іпотекою за цим договором, є в т.ч.:

- повернення позичальником наданого кредиту за договором кредиту в сумі 31450,00 дол.США згідно з встановленим графіком з кінцевим терміном повернення до 10.04.2027;

- сплата процентів за користування кредитом у розмірі 12,7% річних та комісій у розмірі, в строки та порядку, що визначені в договорі, яким обумовлене основне зобов`язання;

- сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та порядку, що визначені в договорі, яким обумовлене основне зобов`язання;

- відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання.

Відповідно до п.1.6 іпотечного договору іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Фактична видача кредитором позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту за вищевказаним договором кредиту підтверджується також наявною в матеріалах справи копією заяви на видачу готівки №1 від 20.06.2007 за підписами ОСОБА_1 та касира банку, відповідно до якої загальна сума до видачі становить 31450 дол.США, що еквівалентно 158822,50 грн, зміст операції видача позики готівкою згідно з договором кредиту №387/54/07/Пі від 20.06.2007, отримувач ОСОБА_1 .

Як випливає із Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» (затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022), рішення єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 №5/2019, Протоколу № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 15.10.2019 та Передавального акту від 11.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником його майна, майнових прав та обов`язків за цим передавальним актом є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (найменування якого на момент розгляду справи відповідно до чинного Статуту було змінено із Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство « Сенс Банк» позивач).

Отже, позивач є правонаступником сторони кредитора в укладеному 20.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості кредитора та ОСОБА_1 в якості позичальника договорі кредиту №387/54/07/Пі.

Згідно з розрахунком позивача станом на 24.01.2024 загальна заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі становить 29966,87 дол. США, що еквівалентно 1122391,14 грн, з яких 27739,59 дол. США (що еквівалентно 1038969,70 грн) заборгованість за кредитом та 2227,28 дол. США (що еквівалентно 83421,44 грн) заборгованість за відсотками.

Із рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у цивільній справі №381/4269/21 за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заінтересована особа: Фастівська міська рада, про визнання спадщини відумерлою вбачається, що:

- за позичальником ОСОБА_1 за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі рахується заборгованість у загальному розмірі 29966,87 дол.США;

- позичальник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим 30.09.2010 Фастівською міською державною нотаріальної конторою була заведена спадкова справа № 268/2010 (номер у спадковому реєстрі 50030672);

- спадкоємці після смерті ОСОБА_1 відсутні.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 задоволено заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» як кредитора спадкодавця ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, а саме визнано спадкове майно однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлому ОСОБА_1 , відумерлою спадиною.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 вступило в законну силу 29.09.2022.

В подальшому позивач звертався до відповідача із заявою від 05.10.2022 про задоволення вимог кредитора. У вказаній заяві позивач, посилаючись на визнання вказаної однокімнатної квартири (предмета іпотеки) відумерлою спадщиною після смерті спадкодавця-позичальника ОСОБА_1 , просив відповідача задовольнити вимоги позивача як кредитора спадкодавця в межах вартості майна предмета іпотека, визнаного відумерлою спадщиною.

У відповідь відповідач листом від 14.11.2022 №06-31/3659 повідомив позивача, що відповідач не в змозі здійснити реєстрацію права власності за відповідачем на вказану однокімнатну квартиру (предмет іпотеки), яка належала на праві власності померлому ОСОБА_1 і була визнана відумерлою спадщиною, оскільки рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 не містить вказівки про особу, за якою необхідно провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Звертаючись в лютому 2024 з даним позовом до Господарського суду Київської області, позивач посилається на наявність непогашеної заборгованості позичальника-спадкодавця ОСОБА_1 в розмірі 29966,87 дол. США перед позивачем як кредитором за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі і на те, що оскільки предмет іпотеки у зв`язку із його визнанням відумерлою спадщиною перейшов у власність територіальної громади особі Фастівської міської ради, то в такому випадку Фастівська міська рада зобов`язана задовольнити вимоги позивача як кредитора позичальника-спадкодавця відповідно до ч.4 ст.1277 Цивільного кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти позову, факт наявності непогашеної заборгованості позичальника-спадкодавця ОСОБА_1 в розмірі 29966,87 дол. США не оспорює, однак посилається на те, що вказана однокімнатна квартира (предмет іпотеки) після визнання її відумерлою спадщиною не була зареєстрована на праві власності за відповідачем через відсутність у рішенні суду від 30.08.2022 у цивільній справі №381/4269/21 вказівки про особу, за якою необхідно провести державну реєстрацію права власності на вказану відумерлу спадщину. Відповідач посилається на те, що оскільки він не набув право власності на відумерлу спадщину, набуття якого відповідач пов`язує із моментом державної реєстрації права власності на нерухоме майно, тому сам відповідач не в змозі задовольнити вимоги позивача за рахунок вказаної відумерлої спадщини.

Надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та вирішуючи спір, суд виходить з того, що між ОСОБА_1 як позичальником та Акціонерним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого Акціонерне товариство «Сенс Банк» (позивач), як кредитором на підставі укладеного договору кредиту від №387/54/07/Пі від 20.06.2007 виникли правовідносини за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 параграфа 2 глави 71 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права pacta sunt servanda, відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із пунктів 1.1, 2.4 та 4.4 договору кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі та наданого позивачем розрахунку заборгованості позичальника станом на 24.01.2024, який не спростований відповідачем, випливає, що загальна прострочена заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі становить 29966,87 дол. США, що еквівалентно 1122391,14 грн, з яких 27739,59 дол. США (що еквівалентно 1038969,70 грн) заборгованість за кредитом та 2227,28 дол. США (що еквівалентно 83421,44 грн) заборгованість за відсотками.

Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про те, що кредиторські вимоги позивача до спадкодавця-позичальника ОСОБА_1 за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі в загальній сумі 29966,87 дол. США, що еквівалентно 1122391,14 грн, матеріалами справи підтверджені та відповідачем не спростовані.

Із статей 546 та 572 Цивільного кодексу України випливає, що одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є застава. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.

Наявною у матеріалах справи копією іпотечного договору, посвідченого 20.07.2007 приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. за реєстр.№2046 (тут і далі - іпотечний договір) підтверджується, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі позичальник ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитору-іпотекодержателю належну ОСОБА_1 на праві власності однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).

В подальшому, у зв`язку із смертю ОСОБА_1 , вказана однокімнатна квартира, яка належала на праві власності померлому ОСОБА_1 , рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у цивільній справі №381/4269/21 за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заінтересована особа Фастівська міська рада, була визнана відумерлою спадщиною.

Відповідно до ч.3 ст.1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна.

Отже, враховуючи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 про визнання спадщини відумерлою та той факт, що місцезнаходженням вказаної однокімнатної кватири (відумерлої спадщини), є м.Фастів, то суд приходить до висновку про те, що в силу положень частини 3 ст.1277 Цивільного кодексу України вказана однокімнатна квартира, що належала на праві власності померлому ОСОБА_1 , перейшла у власність територіальної громади м. Фастова в особі Фастівської міської ради у зв`язку із визнанням цієї однокімнатної квартири відумерлою спадщиною.

Доводи відповідача про те, що у резолютивній частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 не міститься прямої вказівки про те, що у зв`язку із визнанням спадщини відумерлою необхідно провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, яке визнано відумерлою спадщиною, саме за Фастівською міською радою, рівно як і доводи про те, що державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно ще не була проведена за Фастівською міською радою, не спростовують вищевказаного висновку суду про те, що в силу ч.3 ст.1277 Цивільного кодексу України вказане нерухоме у зв`язку із визнанням його відумерлою спадщиною перейшло у власність територіальної громади м. Фастова в особі Фастівської міської ради.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Вказана правова позиція є сталою у судовій практиці і викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019, постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №363/4852/17, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6.

Оскільки рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 спадщина була визнана відумерлою, то в силу ч.3 ст.1277 Цивільного кодексу України вона перейшла у власність територіальної громади м. Фастова в особі Фастівської міської ради. За вказаних обставин відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно за Фастівською міською радою не свідчить про те, що територіальна громада м. Фастова в особі Фастівської міської ради не набула право власності на вказану відумерлу спадщину.

Суд погоджується з відповідачем в тому, що позивачем не надано доказів неправомірних дій або бездіяльності самого відповідача в питанні проведення або відмови в проведенні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем даний спір у справі №911/439/24 не стосується оскарження позивачем дій або бездіяльності відповідача щодо не проведення (або відмови в проведенні) державної реєстрації права власності на предмет іпотеки (відумерлу спадщину) за відповідачем після визнання спадщини відумерлою на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21. Із обставин спору та в межах наданих сторонами доказів не вбачається, щоб даний спір виник внаслідок неправомірних дій або бездіяльності самого відповідача. Натомість, відповідно до обставин справи вказаний спір виник внаслідок наявності у позивача до позичальника після смерті позичальника непогашених кредиторських вимог за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі, виконання яких забезпечено іпотекою, та внаслідок визнання предмета іпотеки відумерлою спадщиною. Тобто даний спір виник в межах звичайного підприємницького ризику самого позивача, який під час здійснення господарської діяльності в сфері кредитування на свій підприємницький ризик видав позичальнику кредит, який не був повернутий внаслідок смерті позичальника, що зумовило необхідність позивача звернутись до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, як вже суд зазначив вище, відсутність державної реєстрації права власності за Фастівською міською радою на вказане нерухоме майно, яке після смерті позичальника визнано відумерлою спадщиною, само по собі не свідчить про те, що територіальна громада м. Фастова в особі Фастівської міської ради не набула право власності на вказану відумерлу спадщину, враховуючи, що в силу положень ч.3 ст.1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна.

При цьому, згідно з ч.4 ст.1277 Цивільного кодексу України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 та 4 ст.1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також відповідно до ч.5 та 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки .

Частинами 1 та 4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається із Витягу про реєстрацію у Державному реєстру іпотек від 20.06.2007 №13106051, у зв`язку з укладеним договором іпотеки від 20.06.2007 №2046 в Державному реєстрі іпотек 20.06.2007 був внесений відповідний реєстраційний запис про іпотеку, реєстраційний номер 5174170.

Отже, у зв`язку із порушенням позичальником-спадкодавцем ОСОБА_1 основного зобов`язання за договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі щодо сплати позивачу заборгованості в загальній сумі 29966,87 дол. США, позивач як іпотекодержатель на підставі іпотечного договору має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами відповідно до ч.5 та 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку».

При цьому частинами 1 та 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Із вищенаведених положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку» випливає, що у зв`язку із визнанням предмета іпотеки (нерухомого майна) відумерлою спадщиною територіальна громада м. Фастова в особі Фастівської міської ради одночасно з набуттям права власності на вказану відумерлу спадщину набула також й статус іпотекодавця за іпотечним договором від 20.06.2007 №2046. Сама по собі відсутність державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за Фастівською міською радою після визнання вказаного нерухомого майна відумерлою спадщиною не позбавляє позивача як іпотекодержателя на підставі іпотечного договору права задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки відповідно до ч.5 та 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку».

За вказаних обставин Фастівська міська рада є належним відповідачем у спорі про звернення стягнення на даний предмет іпотеки однокімнатну квартиру, що визнана відумерлою спадщиною після смерті спадкодавця ОСОБА_1 , а вимоги позивача про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки є обґрунтованими, правомірними, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

При цьому, як випливає із ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України та ст. 39 Закону України «Про іпотеку», задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку здійснюється шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з частинами 4 та 7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За вказаних обставин способом реалізації предмета іпотеки відповідно до ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» є реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

З огляду на вищевикладене та враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в сумі 10425,00 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру від 19.01.2024 №175992968.

Як випливає із ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір входить до складу судових витрат, які підлягають розподілу відповідно до ст.129 цього Кодексу .

Частиною 1 ст.129 цього Кодексу передбачено, що судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також частиною 5 ст.129 цього Кодексу встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у цьому спорі суд враховує, що хоча позовні вимоги у цій справі про звернення стягнення на предмет іпотеки судом задовольняються повністю, тим не менш, як вже зазначено вище в цьому рішенні, спір виник не внаслідок неправомірних дій або бездіяльності відповідача, а в межах звичайного підприємницького ризику самого позивача, який під час здійснення господарської діяльності в сфері кредитування на свій підприємницький ризик видав позичальнику кредит, який не був повернутий внаслідок смерті позичальника, що зумовило необхідність позивача звернутись до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд також враховує, що відповідно до п.1.1 та 1.5 іпотечного договору від 20.07.2007 №2046 та ч.3 ст.7 Закону України «Про іпотеку» іпотекою за цим договором забезпечуються, зокрема, і витрати позивача, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

За вказаних обставин відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України «Про іпотеку» витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 10425,00 грн за подання даного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд не стягує з відповідача, однак ці витрати позивача підлягають задоволенню за рахунок предмета іпотеки.

За правилами ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч.2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

на однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м, житловою площею 17,20 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і яка відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 є відумерлою спадщиною після смерті спадкодавця ОСОБА_1 ,

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (останнє місце проживання якого: АДРЕСА_1 ) перед Акціонерним товариством «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150 м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) за Договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі в загальному розмірі 29966,87 доларів США, з яких: 27739,59 доларів США центів основна заборгованість за кредитом та 2227,28 доларів США заборгованість по відсотках,

а також в рахунок погашення витрат Акціонерного товариства «Сенс Банк» по сплаті судового збору в сумі 10425,00 грн у справі №911/439/24,

шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтями 3, 7, 23 та 39 Закону України «Про іпотеку», суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до Фастівської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

на однокімнатну квартиру загальною площею 28,30 кв.м, житловою площею 17,20 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і яка відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2022 у справі №381/4269/21 є відумерлою спадщиною після смерті спадкодавця ОСОБА_1 ,

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (останнє місце проживання якого: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) перед Акціонерним товариством «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150 м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100, ) за Договором кредиту від 20.06.2007 №387/54/07/Пі в загальному розмірі 29966 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) доларів США 87 центів, з яких: 27739 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять) доларів США 59 центів основна заборгованість за кредитом та 2227 (дві тисячі двісті двадцять сім) доларів США 28 центів заборгованість по відсотках;

а також в рахунок погашення витрат Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150 м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100, ) по сплаті судового збору в сумі 10425,00 грн у справі №911/439/24,

шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2024.

Суддя О.О. Третьякова