ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" вересня 2024 р. Справа № 924/649/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Славутське житлово - комунальне об`єднання" м. Славута, Хмельницька область

до фізичної особи - підприємця Власюк Тетяни Євгенівни, м. Славута, Хмельницька область

про стягнення 16643,88 грн.

Представники сторін в судове засідання не викликались.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 16.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 16643,88грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання відповідно до умов договору від 01.10.2018. В обґрунтування позову зазначає, що станом на 01.07.2024 у ФОП Власюк Т.Є. наявна заборгованість в розмірі 16643,88грн. за період січень - березень 2022р., січень - квітень 2023р. та січень - березень 2024р. Як на правову підставу позову посилається на ст.ст. 526, 549, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 193, 231 ГК України.

Відповідач відзиву на позов не подав.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, суд надіслав відповідачу ухвалу від 16.07.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак конверт з ухвалою суду повернуто до суду відділенням поштового зв`язку.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

01.10.2018р між КП "Славутське житлово-комунальне господарство" (Виконавець) та ФОП Власюк Тетяною Євгенівною (Споживач) укладено договір №40 про надання послуг з теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) відповідно до п.1.1 якого Виконавець зобов`язується: надавати Споживачу вчасно, та відповідної якості послуги: теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової, енергії), а Споживачзобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Даним Договором. Послуги надаються Споживачу в обсягах згідно п. 3.1. Даного Договору у вигляді теплоенергії на потреби опалення в період опалювального сезону, враховуючи фактичну подачу природного газу і електроенергії на котельні Виконавця.

Згідно п.п.3.1 договору нарахування оплати за послуги з теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) здійснюється відповідно до регульованих тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чи іншим органом, передбаченим чинним законодавством. Місячний обсяг постачання теплової енергії (по місяцях за опалювальний період), Гкал/місяць становить: жовтень - 0,131, листопад - 0,239, січень - 0,239, лютий - 0,216, березень - 0,239, квітень - 0,170.

Тарифи можуть змінюватись відповідно до зростання цін на електроенергію, газ та його транспортування, збільшення заробітної плати та нарахувань на неї на підставі законів та підзаконних актів України. Зміна тарифів не є підставою для переукладення даного договору.

Дата зняття Споживачем показань приладів обліку тепла - 18 число поточного місяця, подання звіту Виконавцю - не пізніше 20 числа поточного місяця (3.3, 3.4 договору).

Оплата за спожиті послуги проводиться відповідно до встановлених тарифів на підставі рахунків або актів виконаних робіт Виконавця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У випадку термінового розрахунку за енергоносії Виконавець виставляє споживачу рахунок на передоплату, за яким Споживач оплачує послуги за місяць, вказаний у рахунку.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. За наявності у Споживача засобів обліку теплової енергії у разі ремонту або заміни засобів обліку розмір оплати за послуги визначається розрахунковим методом.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг спожитої теплової енергії розраховується розрахунковим методом, згідно КТМ 204 Україна 244-94 з урахування середньомісячної температури зовнішнього повітря та Кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п.п. 4.1-4.5 договору).

Договір укладено на один рік. У разі коли за місяць до закінчення дії договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим.

Договір підписано представниками сторін.

Позивач надав в матеріали справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на підставі договору №40 від 01.10.2018: №218 від 03.02.2022 на суму 1572,12грн., №382 від 03.03.2022 на суму 1420,84грн., №403 від 02.04.2022, №23 від 03.01.2023 на суму 1572,12грн., №186 від 06.02.2023 на суму 1572,12грн., №329 від 02.03.2023 на суму 1420,84грн., №487 від 04.04.2023 на суму 1572,12грн., №584 від 17.04.2023 на суму 526,24грн., №1052 від 06.11.2023 на суму 131,56грн., №1193 від 04.12.2023 на суму 973,30грн., №1352 від 21.12.2023 на суму 1052,57грн., №98 від 31.01.2024 на суму 1052,57грн., №277 від 29.02.2024 на суму 1066,96грн., №435 від 03.04.2024 на суму 1138,40грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ФОП Власюк Т.Є., борг станом на 01.07.2024 за послуги опалення, надані в період з 01.01.2022 по 01.04.2024 становить 16643,88 грн.

У матеріалах справи наявні рішення виконавчого комітету Славутської міської ради №269 від 22.09.2022р., №280 від 19.10.2023, №43 від 26.01.2024 "Про встановлення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) та послуги з постачання теплової енергії".

Оскільки відповідач вартість наданих послуг не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності регулюються Законом України "Про теплопостачання" та іншими нормативно-правовими актами (ст. ст. 2, 3 Закону України "Про теплопостачання").

До таких нормативно-правових актів належать, зокрема Цивільний Кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України "Про житлово-комунальні послуги", Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі - Правила користування тепловою енергією) та інші нормативно-правові акти, що регулюють відносини у цій сфері.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про теплопостачання" проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частиною 4 ст. 19 вищевказаного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2018 між сторонами був укладений договір №40 про надання послуг з теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) відповідно до п.1.1 якого Виконавець зобов`язується: надавати Споживачу вчасно, та відповідної якості послуги: теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової, енергії), а Споживачзобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Даним Договором. Послуги надаються Споживачу в обсягах згідно п. 3.1. Даного Договору у вигляді теплоенергії на потреби опалення в період опалювального сезону, враховуючи фактичну подачу природного газу і електроенергії на котельні Виконавця.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Згідно п.п.3.1 договору нарахування оплати за послуги з теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) здійснюється відповідно до регульованих тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чи іншим органом, передбаченим чинним законодавством.

Як встановлено матеріалами справи розмір плати за послугу з постачання теплової енергії розраховувалися позивачем виходячи із розміру тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради №269 від 22.09.2022р., №280 від 19.10.2023, №43 від 26.01.2024 "Про встановлення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) та послуги з постачання теплової енергії".

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.4.1 договору оплата за спожиті послуги проводиться відповідно до встановлених тарифів на підставі рахунків або актів виконаних робіт Виконавця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Суд встановив, що в період січень - березень 2022 року, січень - квітень 2023 року, січень - березень 2024 року позивачем надано відповідачу послуги з теплопостачання про що складено акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на підставі договору №40 від 01.10.2018: №218 від 03.02.2022 на суму 1572,12грн., №382 від 03.03.2022 на суму 1420,84грн., №403 від 02.04.2022, №23 від 03.01.2023 на суму 1572,12грн., №186 від 06.02.2023 на суму 1572,12грн., №329 від 02.03.2023 на суму 1420,84грн., №487 від 04.04.2023 на суму 1572,12грн., №584 від 17.04.2023 на суму 526,24грн., №1052 від 06.11.2023 на суму 131,56грн., №1193 від 04.12.2023 на суму 973,30грн., №1352 від 21.12.2023 на суму 1052,57грн., №98 від 31.01.2024 на суму 1052,57грн., №277 від 29.02.2024 на суму 1066,96грн., №435 від 03.04.2024 на суму 1138,40грн. Загальна вартість послуг становить 16643,88 грн.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів на спростування факту надання послуг та на підтвердження оплати суми заборгованості, що є предметом спору, матеріали справи не містять. Тому позовні вимоги про стягнення 16643,88грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із тим, що спір виник внаслідок невиконання останнім своїх договірних зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Власюк Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_1 ідентиф.номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Славутсьве житлово-комунальне об`єднання" (Хмельницька область, м. Славута, вул. Миру, 14А ) - 16643,88грн. (шістнадцять тисяч шістсот сорок три гривні 88 коп.) заборгованості за послуги з теплопостачання, 3028грн. (три тисячі двадцять вісім гривень ) витрат із сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до справи, 2 - відповідачу з повідомленням про вручення ( АДРЕСА_2 ). Позивачу направлено до Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.