РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2024Справа № 910/1915/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», м. Київ

про визнання одностороннього правочину недійсним,

Представники:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Михайлова Н.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (далі - ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (далі - ТОВ «Енерджі Трейд Груп»/відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про зарахування зустрічних однорідних вимог № вих./1628 від 14.11.2023.

В обґрунтування позову ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» стверджує про те, що не приймало заяву ТОВ «Енерджі Трейд Груп» про зарахування зустрічних однорідних вимог за вих № вих./1628 від 14.11.2023, посилаючись на пред`явлення позивачем претензії за вих. №01/12/23-4 від 01.12.2023 на суму 3 904 622,32 грн, що свідчить про спірний характер цієї суми. Крім того, позивач вважає, що: термін виконання зобов`язання позивача перед відповідачем за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 не настав; наявні заборони на припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, встановлених Типовим договором про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 1 до Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307; визначена Законом України «Про ринок електричної енергії» (ст. 75) обов`язковість внесення плати за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника; відсутність права на припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у договорі про участь у балансуючій групі.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.02.2024 позовну заяву ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 01.04.2024.

29.02.2024 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Енерджі Трейд Груп» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2022 року - листопад 2022 року за договором №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022, відповідно до якого сторони підтвердили, що станом на 30.11.2022 у позивача існує заборгованість перед відповідачем, а в останнього наявна заборгованість перед позивачем, що підтверджує існування одночасно боргу в обох сторін. Щодо наявності заборони на припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, встановлених Типовим договором про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 1 до Правил ринку, відповідач вказує, що між позивачем та відповідачем склалися правовідносини щодо участі у балансуючій групі, а не щодо врегулювання небалансів. Більше того, відповідач вказує на відсутність заборони у договорі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 щодо зарахування взаємних однорідних вимог у сторін. Крім того, відповідач вказує на безпідставне посилання позивача на обов`язковість внесення плати за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника, як на підставу для неможливості проведення зарахувань зустрічних вимог, оскільки Закон України «Про ринок електричної енергії» таких заборон не містить.

07.03.2024 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надійшла відповідь на відзив та заява про проведення підготовчого засідання 01.04.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

28.03.2024 через систему «Електронний суд» ТОВ «Енерджі Трейд Груп» подало клопотання про витребування у ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» додаткових доказів.

01.04.2024 через систему «Електронний суд» ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» подало клопотання, в якому повідомляє суд про зміну адреси місцезнаходження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.04.2024 задовольнив клопотання ТОВ «Енерджі Трейд Груп» про витребування додаткових доказів, зокрема, зобов`язав ТзОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надати суду у строк до 19.04.2024 (включно) додаткові інформацію та докази: щодо вартості електричної енергії, яка була проданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» в межах Балансуючої групи СВБ для врегулювання небалансів електричної енергії окремо по кожному місяцю врегулювання небалансів: березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року; щодо дати надходження першої суми (незалежно від розміру) від будь-якого учасника Балансуючої групи СВБ, які купували електричну енергію для врегулювання небалансів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн», за електричну енергію для врегулювання небалансів електричної енергії окремо по кожному місяцю врегулювання небалансів: березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року; щодо дати надходження першої суми (незалежно від розміру) від Адміністратора розрахунків за електричну енергію для врегулювання небалансів електричної енергії окремо по кожному місяцю врегулювання небалансів: березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, та відклав підготовче засідання на 13.05.2024.

19.04.2024 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надійшло клопотання про продовження строку на подання доказів до 13.05.2024.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.04.2024 задовольнив клопотання ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» про продовження процесуального строку для подання доказів та продовжив ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» процесуальний строк для подання доказів до 13.05.2024 включно.

03.05.2024 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надійшла заява про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору.

13.05.2024 підготовче засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Бондарчук В.В. у відпустці.

Господарський суд міста Києва ухвалами від 15.05.2024 повідомив сторін про призначення підготовчого засідання на 03.06.2024.

03.06.2024 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні заяви про закриття провадження у справі та відклав підготовче засідання на 15.07.2024.

11.07.2024 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, при цьому, вимоги ухвали суду від 01.04.2024 позивач не виконав.

15.07.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.09.2024.

У судове засідання 02.09.2024 ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» представника не направило, при цьому, у заяві про розгляд справи без участі його представника просило позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ «Енерджі Трейд Груп» у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (далі - сторона відповідальна за баланс, СВБ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (далі - учасник балансуючої групи, учасник) укладено договір про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6.

Відповідно до п. 2.1. договору сторони об`єднались на умовах та в порядку, визначеному цим договором, чинним законодавством у балансуючу групу в розрізі окремих торгових зон, у якій визначили стороною, відповідальною за баланс ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», ЕІС-код 62Х82L.

За умовами цього договору СВБ зобов`язується нести фінансову відповідальність перед ОСП за небаланси електричної енергії усіх учасників ринку, які увійшли до балансуючої групи, а учасник зобов`язується нести фінансову відповідальність в рамках своїх небалансів електричної енергії перед СВБ, а також своєчасно та в повному обсязі виконувати інші зобов`язання, визначені договором (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії балансуючої групи здійснюється між СВБ та ОСП за укладеним між ними договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно із п. 2.4. договору врегулювання небалансів балансуючої групи є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з ОСП в обсягах та за цінами, визначеними відповідно до Правил ринку.

В п. 2.5. договору визначено, що купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів здійснюється протягом розрахункового періоду, виходячи з підтвердженого Системою MMS обсягу електричної енергії, якщо цим договором не передбачено інше.

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки за небаланси електричної енергії включають обчислення небалансу електричної енергії шляхом проведення наступних розрахунків для кожного торгового дня: небаланси електричної енергії для СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня; кредиту та дебету за небаланси електричної енергії для СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня.

Вартість купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів розраховується АР для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії та цін електричної енергії для врегулювання небалансів, визначених відповідно до Правил ринку для Балансуючої групи в цілому (п. 4.2. договору).

Згідно із п. 4.3. договору обсяги небалансів електричної енергії учасника розміщуються в обліковому записі в Системі MMS цього учасника та СВБ.

Пунктом 4.8. договору визначено, що фактичні обсяги купівлі-продажу електричної енергії, продані однією стороною і куповані іншою стороною з метою врегулювання небалансів визначаються в акті купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, акті коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та в змінах до акта коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, які оформлюються сторонами в порядку визначеному цим договором.

У відповідності до п. 4.10 договору на підставі розрахунків, здійснених відповідно до пунктів 4.1. - 4.7. договору, СВБ не пізніше третього робочого дня після отримання від ОСП акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, направляє учаснику у порядку встановленому п. 1.5. договору, акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів. У разі відсутності розбіжностей, учасник протягом 1-го робочого дня з моменту надіслання СВБ для учасника акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, оформляє та надсилає цей акт СВБ в порядку, встановленому п. 1.5. договору. У разі наявності розбіжностей сторони керуються п. 4.16. договору.

Обсяги та вартість електричної енергії для врегулювання небалансів, зазначені в акті купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, підлягають врегулюванню в порядку визначеному п. 4.12.-4.15. договору (п. 4.11. договору).

В п. 4.16. договору сторонами погоджено, якщо учасник має заперечення до інформації, яка міститься в актах купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та/або в актах коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та/або в змінах до актів коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та/або у відповідних рахунках, він зобов`язаний повідомити про це СВБ шляхом надання письмових заперечень на наступний робочий день після їх направлення СВБ учаснику в порядку. Передбаченому п. 1.5. договору. МВБ розглядає заперечення учасника протягом наступного робочого дня і у разі згоди направляє відкориговані акти та/або рахунки для підписання учасником протягом одного робочого дня. У разі незгоди СВБ з запереченнями учасника, СВБ не пізніше наступного робочого дня після дня отримання заперечень направляє на адресу учасника в порядку, передбаченому п. 1.5. договору, обґрунтування такої незгоди та рахунок на суму, яка не оспорюється сторонами. В цьому випадку сторони мають право передати неузгоджені розбіжності на вирішення до суду відповідно до підсудності та підвідомчості, встановленої чинним законодавством України.

Сторони узгодили у п. 4.18. договору, що у випадку непідписання та ненаправлення учасником СВБ в порядку, передбаченому п. 1.5. договору, протягом 2 (двох) робочих днів без обґрунтованих заперечень (викладених у письмовому вигляді в порядку, передбаченому п. 4.16. договору) акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та/або акта коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та/або змін до акта коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у строки, визначені договором, направлені СВБ для учасника відповідні акти та рахунки вважаються погодженими та прийнятими учасником та є підставою для здійснення розрахунків між сторонами за договором (п. 4.18. договору).

Пунктом 4.19. договору передбачено, що учасник оплачує рахунок на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів СВБ на її банківський рахунок, зазначений у розділі 12 договору, не пізніше 16:00 год. другого робочого дня, наступного за днем, у якому СВБ надіслано такий рахунок учаснику у порядку, передбаченому п. 1.5. договору, або за днем додаткового погодження вищезазначеного рахунку в порядку, передбаченому п. 4.16. договору. СВБ оплачує рахунок на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів учаснику на його банківський рахунок, зазначений у розділі 12 договору, не пізніше 16:00 год. п`ятого робочого дня, наступного за днем надходження коштів на сплату рахунків на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів за відповідний розрахунковий місяць від учасників балансуючої групи, які купують електричну енергію для врегулювання небалансів у СВБ, або від АР за договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно із п. 4.20. договору розрахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів здійснюється з урахуванням ПДВ грошовими коштами в національній валюті України.

Днем здійснення оплати від сторони, що купує електричну енергію для врегулювання небалансів, вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зараховується на банківський рахунок сторони, що продає небаланси електричної енергії (п. 4.21. договору).

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у разі порушення учасником балансуючої групи строків розрахунків за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього договору на строк більш ніж 5 (п`ять) днів СВБ має право призупинити здійснення розрахунків за власними зобов`язаннями перед таким учасником балансуючої групи відповідно до цього договору до моменту погашення ним сум прострочених платежів з урахуванням пені, що розраховується відповідно до п. 7.2. договору, у повному обсязі або звернути стягнення заборгованості на фінансову гарантію учасника, та/або в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом повідомлення про це учасника балансуючої групи в порядку, встановленому п. 1.5. договору та надання АР відповідної заяви про вихід учасника зі складу балансуючої групи. Таке розірвання вступає в силу через 2 (два) робочі дні після отримання АР такої заяви.

У п. 11.4. договору сторонами погоджено, що дія цього договору може бути припинена достроково із підстав, встановлених цим договором або за рішенням суду. В частині виконання фінансових зобов`язань цей договір діє до повного їх виконання сторонами.

Цей договір набирає чинності з 18.03.2022 і діє до 31.12.2022 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором (п. 11.1. договору).

Отже, на виконання умов цього договору у період із березня по червень 2022 року включно ТОВ «Енерджі Трейд Груп» продало, а ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» купило електричну енергію на загальну суму 10 988 024,82 грн, при цьому, у свою чергу, ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» продало, а ТОВ «Енерджі Трейд Груп» купило електричну енергію на загальну суму 5 713 808,14 грн, зокрема:

- у березні 2022 року відповідач продав, а позивач купив електричну енергію на загальну суму 763 264,16 грн, в той же час позивач продав, а відповідач купив електричну енергію на загальну суму 109 172,10 грн, що підтверджується: актом-коригування (врегулювання) від 31.03.2022 №233 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.03.2022 №203, з урахуванням змін від 12.08.2022 №949 до акта коригування (врегулювання) №233 від 31.03.2022 та змін від 15.05.2023 №861 до акту змін №949 від 12.08.2022;

- у квітні 2022 року відповідач продав, а позивач купив електричну енергію на загальну суму 2 611 252,32 грн, разом із тим, позивач продав, а відповідач купив електричну енергію на загальну суму 1 703 936,14 грн, що підтверджується: актом коригування (врегулювання) від 30.04.2022 №415 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2022 №337, а також зміни від 19.09.2022 №1193 до акта коригування (врегулювання) №415 від 30.04.2022;

- у травні 2022 році відповідач продав, а позивач купив електричну енергію на загальну суму 3 533 581,28 грн, в той же час, позивач продав, а відповідач купив електричну енергію на загальну суму 1 953 464,81 грн, що підтверджується: актом-коригування (врегулювання) від 31.05.2022 №594 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 №508, а також зміни від 06.10.2022 №1240 до акта коригування (врегулювання) №594 від 31.05.2022;

- у червні 2022 року відповідач продав, а позивач купив електричну енергію на загальну суму 4 079 927,06 грн, разом із тим, позивач продав, а відповідач купив електричну енергію на загальну суму 1 947 235,09 грн, що підтверджується актом-коригування (врегулювання) від 30.06.2022 №778 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.06.2022 №690, а також зміни від 09.11.2022 №1494 до акта коригування (врегулювання) №778 від 30.06.2022.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач за придбану електричну енергію у зазначений період розрахувався частково у розмірі 3 407 892,12 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість перед відповідачем у розмірі 7 580 132,70 грн.

Відповідач за куплену електричну енергію також розрахувався частково у розмірі 1 809 185,82 грн, відповідно, у нього утворилась заборгованість перед позивачем за куплену електричну енергію у вказаний період у розмірі 3 904 622,32 грн, що також не заперечується сторонами.

14.06.2022 ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» надіслало на адресу відповідача повідомлення за вих. №14/06/22-3 про розірвання договору про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022.

16.11.2023 ТОВ «Енерджі Трейд Груп» надіслало на адресу позивача заяву за №вих./1628 від 14.11.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій, керуючись ст. 601 ЦК України заявило про припинення свого зобов`язання з оплати вартості електричної енергії у сумі 3 904 622,32 грн за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 шляхом зарахування боргу позивача у сумі 3 904 622,32 грн за договором №БГ-11/03/22-6 про участь у балансуючій групі від 11.03.2022, у зв`язку із чим залишок заборгованості ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» складає 3 675 510,38 грн.

Проте, позивач зазначає, що не прийняв цю заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому жодних зарахувань зі своєї сторони не здійснював, на підтвердження чого зазначає, що 01.12.2023 звернувся до відповідача із претензією про стягнення заборгованості у розмірі 3 904 622,32 грн, що також свідчить про незгоду із таким зарахуванням.

Отже, ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» звернулося до суду із цим позовом до ТОВ «Енерджі Трейд Груп» про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про зарахування зустрічних однорідних вимог № вих./1628 від 14.11.2023.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18.

За приписом статті 215 ЦК України, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі виник з приводу наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним одностороннього правочину, зокрема, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про зарахування зустрічних однорідних вимог № вих./1628 від 14.11.2023.

Так, відповідно до частин 1 - 3 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно із частиною 3 статті 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом частини 5 статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Оспорювана заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

При цьому, необхідно зазначити, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї зі сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Отже, у разі несприйняття адресатом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, учасники правовідносин мають можливість звернутися за судовим захистом, подавши позов про визнання такого правочину недійсним або визнання зобов`язань такими, що припинилися у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду зазначила, зокрема, таке:

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (пункт 47 постанови);

- за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (пункт 48 постанови);

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (пункт 49 постанови);

- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (пункт 50 постанови);

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (пункт 51 постанови).

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частинами 1, 2 статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Отже, саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, якими він обґрунтовує підстави позову (заява сторони щодо спірності вимог має бути аргументована та підтверджена доказами).

Наведене узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №910/293/23.

Отже, позивач зазначає, що односторонній правочин, а саме заява відповідача № вих./1628 від 14.11.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог, підлягає визнанню недійсною, оскільки позивачем не прийнято цю заяву та жодних зарахувань зі своє сторони не здійснено.

Разом із тим, з цього приводу судом вище зазначено, що наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (пункт 51 постанови від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 у позивача та відповідача існують однорідні грошові зобов`язання.

Так, у період із березня по червень 2022 року включно відповідач продав, а позивач купив електричну енергію на загальну суму 10 988 024,82 грн, проте ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» за куплену електричну енергію розрахувалось частково у розмірі 3 407 892,12 грн, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед відповідачем у розмірі 7 580 132,70 грн.

Також у цей же період позивач продав, а відповідач купив електричну енергію на загальну суму 5 713 808,14 грн, проте ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за куплену електричну енергію також розрахувався частково у розмірі 1 809 185,82 грн, відповідно, у нього утворилась заборгованість перед позивачем за куплену електричну енергію у вказаний період у розмірі 3 904 622,32 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що договір про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 розірвано з 22.06.2022 на підставі заяви позивача, а згідно із п. 6.5. договору, розірвання договору не звільняє сторін від їх обов`язку щодо належного виконання зобов`язань за договором, що виникли до його розірвання.

Отже, з наведеного вбачається, що на час звернення відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, у сторін були наявні однорідні зустрічні вимоги щодо погашення заборгованості за куплену електричну енергію за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022, при цьому, позивач не заперечує про відсутність спору щодо розміру заборгованості сторін за цим договором.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що 15.04.2024 Господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі №910/336/24, яким позов ТОВ «Енерджі Трейд Груп» до ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» задоволено та присуджено до стягнення з останнього заборгованість у розмірі 3 675 510,38 грн за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022, що становить різницю між боргом позивача у розмірі 7 580 132,70 грн та зарахованою сумою у розмірі 3 904 622,32 грн згідно із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі.

Суд звертає увагу, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/336/24 ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» набрало законної сили, що також свідчить про прийняття позивачем заяви відповідача № вих./1628 від 14.11.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 904 622,32 грн та спростовує твердження позивача про те, що його обов`язок зі сплати заборгованості за куплену електричну енергію за договором про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 не настав.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача, що умовами договору про участь у балансуючій групі №БГ-11/03/22-6 від 11.03.2022 не передбачено права на зустрічне зарахування вимог, оскільки таке зарахування здійснено у відповідності до чинного законодавства, зокрема на підставі ст. 601 ЦК України.

Щодо твердження позивача про те, що між сторонами не підписано акту про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд звертає увагу ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», що чинним цивільним законодавством для зарахування зустрічних однорідних взаємних вимог не передбачено такого обов`язкового елементу, як підписання відповідного акту, тому відсутність підписаного між сторонами акту про зарахування зустрічних однорідних вимог не є підставою для визнання недійсним одностороннього правочину, а саме заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також судом не приймаються до уваги доводи позивача, що чинним законодавством не врегульовано питання зарахування зустрічних однорідних вимог між учасниками ринку в межах дії договору про участь у балансуючій групі, оскільки як зазначено судом вище, таке зарахування здійснено на підставі ст. 601 ЦК України, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Отже, з наведеного вбачається, що взаємні зобов`язання сторін, розмір та безспірність вимог підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, що спростовує твердження позивача про наявність підстав для визнання одностороннього правочину - заяви відповідача про зарахування взаємних однорідних вимог, недійсним.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Ураховуючи встановлені вище обставини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про зарахування зустрічних однорідних вимог № вих./1628 від 14.11.2023 є необґрунтованими, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 12.09.2024.

Суддя Віта БОНДАРЧУК