номер провадження справи 22/137/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.09.2024 Справа № 908/1617/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Красніковій С.І.

За участю представників учасників справи:

від стягувача (позивача): адвокат Барчук А.В., ордер АХ № 1201596 від 04.08.2024

від боржника (відповідача): Левченко О.О., посадова інструкція (самопредставництво)

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви (вих. № б/н від 06.09.2024) Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1617/24

за позовом: Акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12)

до відповідача: Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 208 949,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

06.09.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла заява (вих. № б/н від 06.09.2024) Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1617/24, згідно якої просило відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024 у справі № 908/1617/24 до 16.08.2025.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.09.2024, вказану вище заяву передано на розгляд судді Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 у справі № 908/1617/24 вказана заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., судове засідання з розгляду заяви призначено на 17.09.2024, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду.

У судовому засіданні 17.09.2024 представники сторін приймали участь у режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, здійснювалося фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заява мотивована таким. Предметом діяльності товариства є, зокрема виробництво та постачання електричної енергії. Джерелами формування майна товариства є, в тому числі, доходи, отримані в результаті провадження господарської діяльності. Отже, основний дохід товариство отримує з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами атомними електростанціями. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне для економіки і безпеки держави значення, до якого віднесено ряд підприємств паливно-енергетичного комплексу, зокрема АТ НАЕК Енергоатом. АТ НАЕК Енергоатом належить до об`єктів до критичної інфраструктури згідно з Переліком секторів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2022 № 1384). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні запроваджений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та досі триває. 04.03.2022 місто Енергодар Запорізької області та філія Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція АТ НАЕК Енергоатом були захоплені військовими формуваннями Російської Федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З 11.09.2022 Запорізька АЕС повністю зупинена (шість енергоблоків-тисячників сумарною потужністю 6000 МВт тимчасово окупованої Запорізької АЕС наразі не працюють). У структурі електроенергії, виробленої філіями (відокремленими підрозділами) АТ НАЕК Енергоатом до моменту окупації, найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме Запорізькою АЕС, оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України 6 енергоблоків належать Запорізькій АЕС. Таким чином, на теперішній час відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Постійні ракетні атаки Російської Федерації на енергетичну інфраструктуру України також безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України. Через зниження частоти в енергосистемі України на енергоблоках спрацьовує система аварійного захисту, внаслідок чого енергоблоки автоматично відключаються та працюють у проєктному режимі, без генерації у вітчизняну енергосистему. Наявні ресурси, у тому числі грошові кошти, спрямовуються в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС. Негайне виконання судового рішення може спричинити невиконання спеціальних обов`язків для забезпечення доступності ціни на електроенергію для населення. Відстрочення виконання судового рішення дозволить забезпечити безперебійне виконання паливної та виробничої програми.

10.09.2024 через систему «Електронний суд» надійшло заперечення стягувача (позивача) проти заяви, у задоволенні якої просив відмовити. Наголосив, що відповідач у справі не звертався до позивача щодо реструктуризації наявної заборгованості до звернення до суду з відповідним позовом. Не звертався з пропозицією укладення мирової угоди ні на стадії розгляду справи, ні на стадії виконання судового рішення. Подання заяви вважає підтвердженням відсутності наміру відповідача виконання судового рішення в добровільному порядку. У зв`язку з введенням на території воєнного стану, обидва підприємства опинилися в непростих умовах, які торкнулися й стягувача та боржника, як суб`єктів господарювання. Обставини, на які посилається відповідач як на підставу відстрочення виконання, були ним наведені в якості обґрунтування клопотання про зменшення пені та 3% річних, та були враховані судом для зменшення «матеріального навантаження» на відповідача. Відповідно до Порядку визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 101, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (код згідно з ) включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану (наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.08.2024 № 95). Таким чином, і без вирішення судом питання щодо наявності чи відсутності підстав для відстрочення виконання судового рішення, рішення суду в цій справі не буде фактично виконано в період дії вказаного Наказу. Стягувач також входить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки держави. Акціонером товариства є Держава в особі Міністерства енергетики України (50% у статному капіталі Товариства). Боржником не обґрунтовано максимально можливий строк для надання відстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали заяви, всебічно й повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши подані докази, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду в цій справі, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024 у справі № 908/1617/24 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на користь Акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12, ) 112006 (сто дванадцять тисяч шість) грн. 26 коп. основного боргу, 34814 (тридцять чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 74 коп. інфляційних втрат, 27273 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 53 коп. пені, 3790 (три тисячі сімсот дев`яносто) грн. 95 коп. 3% річних, 2507 (дві тисячі п`ятсот сім) грн. 40 коп. судового збору та 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення, Господарським судом Запорізької області 11.09.2024 видано відповідний наказ.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 Суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду в справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України»).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарським судом з дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, збиток ДП «НАЕК «Енергоатом» склав 12401989 тис.грн., прибуток відсутній; за аналогічний період попереднього року збиток був відсутній.

Відповідно розшифрування витрат на збут до ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2022 рік (форма 02-2150), всього витрати становлять 88196656 тис.грн.

Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 рік, збиток ДП «НАЕК «Енергоатом» склав 11256369 тис.грн., прибуток відсутній.

Як встановлено судом при розгляді справи № 908/1617/24, оплату за договором на виконання робіт № 11023/21/19-121-08-21-10622 від 02.09.2021 відповідач мав здійснити до 28.02.2022 включно, тобто після введення на території України воєнного стану.

При цьому, роботи надавалися на ВП ЗАЕС м. Енергодар, яке з 04.03.2022 було окуповано Російською Федерацією, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Як вказав відповідач, до моменту окупації військовими Російської Федерації, найбільшу частку виробленої електроенергії складала електроенергія, вироблена саме на Запорізькій АЕС. На теперішній час відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії.

Вказане негативно вплинуло на фінансовий стан Підприємства.

Крім того, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Разом із цим, дана обставина не усуває підстав для розгляду судом питання про відстрочення виконання судового рішення з огляду на вимогу доведення кожною стороною своїх доводів та заперечень відповідно до вимог ГПК України.

Суд враховує, що заборгованість перед позивачем за договором існує вже 2,5 роки та відповідачем не було сплачено позивачу ніякої суми в погашення існуючої заборгованості; не було здійснено жодних дій для врегулювання спору.

Судове рішення відповідачем не виконується, що є неприпустимим.

Суд зауважує, що введення воєнного стану на території України негативним чином впливає на можливість ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання, не лише відповідача (боржника), але й позивача (стягувача).

Як стягувач, так і боржник входять до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки держави.

Дослідивши подані заявником докази суд вважає, що відповідачем доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі.

Однак, відповідачем не надано докладних пояснень щодо відстрочення судового рішення на максимальний строк, встановлений процесуальним законодавством. У заяві не зазначено та представник відповідача не зміг пояснити, яким саме чином (за які кошти, джерела та строк надходження коштів, тощо) Підприємство погасить наявну заборгованість після спливу строку відстрочення.

Враховуючи збитковість підприємства відповідача, продовження здійснення ним господарської діяльності та, відповідно, отримання доходу, застосовуючи принципи обов`язковості судових рішень та забезпечення їх виконання, з огляду на інтереси обох сторін, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024 у справі № 908/1617/24 строком на 6 (шість) місяців, починаючи з 17.09.2024. В іншій частині в задоволенні заяви відповідача суд відмовляє.

У судовому засіданні 17.09.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024 у справі № 908/1617/24 строком на 6 (шість) місяців, починаючи з 17.09.2024.

В іншій частині заяви Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України. Повний текст ухвали складено та підписано 19 вересня 2024.

Суддя О.В. Ярешко