ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" вересня 2024 р. Cправа № 902/675/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Розгон Н.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133)

до: громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 67 220,04 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області, через систему "Електронний суд", надійшла позовна заява № б/н від 17.06.2024 (вх. № 694/24 від 17.06.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" з вимогами до громадянки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту № 143552-ВН1-002 від 07.01.2021 в розмірі 67 220,04 грн, з яких: 42 086,40 грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 25 133,64 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання кредиту № 143552-ВН1-002 від 07.01.2021 та Додаткової угоди № 1 від 20.03.2021 в частині своєчасного повернення отриманих грошових коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Оскільки відповідачкою у справі вказано громадянку ОСОБА_1 (фізичну особу, що не є підприємцем), суд, у відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України здійснив запит (вих. №902/675/24/721/24 від 19.06.2024) до Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані (в т.ч. дату народження), що містяться в картотеці реєстраційного обліку Іванівської сільської ради про громадянку ОСОБА_1 у строки, визначені ч. 7 ст. 176 ГПК України.

27.06.2024 на електронну адресу суду надійшов лист Іванівської сільської ради № 02-22-1-443 від 25.06.2024, скріплений електронним цифровим підписом сільського голови ОСОБА_2 , в якому надано відповідь на запит суду та повідомлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 29.07.2004 року по даний час, але не проживає.

Суд, ухвалою від 02.07.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/675/24 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 23.07.2024. В силу приписів ч. 2 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 81 Господарського процесуального кодексу України зобов`язав Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" надати суду в строк до 19.07.2024 інформацію по банківській картці ОСОБА_1 .

17.07.2024, на виконання ухвали суду від 02.07.2024, від Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК", супровідним листом № БТ/4367 від 09.07.2024, до суду надійшла інформація по банківській картці ОСОБА_1 .

22.07.2024, на виконання ухвали суду від 02.07.2024, від Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК", супровідним листом № БТ/4445 від 12.07.2024, до суду надійшла інформація по банківській картці ОСОБА_1 .

Суд, ухвалою від 23.07.2024 відклав розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 10.09.2024.

На визначену судом дату (10.09.2024) представник позивача не з`явився. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останній повідомлений належним чином ухвалою суду від 23.07.2024, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронної скриньки позивача - 29.07.2024 о 21:34 год., та у відповідності до положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 30.07.2024.

Відповідачка правом участі в засіданні суду також не скористалася. При цьому суд зауважує, що ухвалу суду від 23.07.2024, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).

Окрім того, судом 30.07.2024 розміщено оголошення на вебпорталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд справи № 902/675/24 по суті, в якій відповідачкою є громадянка ОСОБА_1 .

Також суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідачки про дату, час та місце судового слухання, але остання не скористалася правом на участь у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97- ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідачки до суду не надійшло.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 10.09.2024 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

07.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (позивач, за Договором Кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Болдиревою Єлізаветою Петрівною (відповідач, за Договором Позичальник) укладено Договір № 143552-ВН1-002 про надання кредиту (надалі Договір кредиту) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі.

07.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" направило Фізичній особі - підприємцю Болдиревій Єлізаветі Петрівні пропозицію (оферту) укласти Договір 143552-ВН1-002 про надання кредиту.

07.01.2021 Фізична особа - підприємець Болдирева Єлізавета Петрівна, прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 143552-ВН1-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

07.01.2021 за допомогою відеоверифікації була здійснена перевірка особи, яка звернулась за отриманням кредиту з особою, якій належить фінансовий номер телефону НОМЕР_1 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (відеофайл тривалістю 00:01:36 розміщений на гугл-диску за коротким посиланням: http://surl.li/uhqpi та надається позивачем в Електронному Суді).

Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено Фізичній особі - підприємцю Болдиревій Єлізаветі Петрівні, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G6350, на номер телефону (97) 698-99-50 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті).

Таким чином 07.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та Фізичною особою - підприємцем Болдиревою Єлізаветою Петрівною, було укладено Договір № 143552-ВН1-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України "Про електронну комерцію" є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначеними в чинному законодавстві України.

Укладення договору також підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 143552-ВН1-002 від 07.01.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн, на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір).

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,71093597 процентів за кожен день користування Кредитом.

У пункті 2 Кредитного договору сторони визначили, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Тип Кредиту: Кредит.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Стандартна процентна ставка: в день 0,71093597, фіксована.

Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 2 500,00 грн.

Загальний розмір наданого Кредиту: 50 000,00 грн.

Термін дії Договору до 24.06.2021 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 92 400,00 грн.

Відповідно до пункту 4 Договору, у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку визначеному Розділом 5 Правил.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір. Позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією, передбаченою законодавством України, частиною другою ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Позичальник надав дозвіл Кредитодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних Позичальника та інформації про укладення і виконання цього Договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів Кредитодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором, а також Позичальник надав дозвіл на відступлення права вимоги за Договором, при цьому без особистого повідомлення Позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення (пункти 5 та 6 Договору).

Згідно пункту 8 Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Як зазначено у пункті 4.2.2.2. Правил, Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені Договором про надання кредиту до закінчення терміну його дії.

Згідно пункту 5.1. Правил, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування.

Пунктом 5.6. Правил встановлено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Відповідно до пункту 7.5. Правил, закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов Договору та Додаткової угоди, які мали місце під час дії Договору (Додаткової угоди).

На виконання умов Договору, 08.01.2021 Кредитодавець (позивач) через партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY), з яким укладено договір № 41084239_14/12/17 від 14.12.2017 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію Національного банку України на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21 від 20.11.2014, надав Позичальнику (відповідачці) кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_3 , вказану при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com. Успішне перерахування коштів підтверджується двома квитанціями ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) № 347073492 від 08.01.2021, № 34707291 від 08.01.2021 та двома довідками ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) від 12.04.2024.

20.03.2021 сторони Договору про надання кредиту від 07.01.2021 № 143552-ВН1-002 уклали додаткову угоду № 1 до цього договору.

Додаткова угода № 1 укладена в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗПОЗИКА", через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1, Кредитодавець додатково надає Позичальникові кредит у розмірі 27 000,00 грн. Після надання Додаткового кредиту загальна сума отриманого (відповідно до Договору та цієї Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником Кредиту та Додаткового кредиту складатиме 64 544,79 грн.

За змістом п. 3,4 Додаткової угоди № 1 строк кредиту продовжено на 71 днів - до 04.09.2021.

Згідно пункту 5 Додаткової угоди № 1 після укладення цієї Додаткової угоди та надання Додаткового кредиту: загальний розмір наданого кредиту становить: 64 544,79 грн. (п.1 та п.2.1 цієї Додаткової угоди); орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 115 843,58 грн.

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 1 комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту: 1 350,00 грн.

Пунктом 7 Додаткової угоди встановлено новий графік платежів.

На виконання умов Додаткової угоди № 1, 20.03.2021 ТОВ "БІЗПОЗИКА" перерахувало на рахунок відповідачки кредитні кошти в сумі 27 000,00 грн, що підтверджується квитанціями № 387753414 від 20.03.2021 та № 387753710 від 20.03.2021, в призначенні платежу яких зазначено: "Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН зг. Дод. угоди від 20.03.2021 до кредитного дог. № 143552-ВН1-002 від 07.01.2021 Без ПДВ".

Матеріали справи містять анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи (https://my.bizpozyka.com/) від 17.06.2024, згідно якої номер банківського рахунку (банківської картки для перерахування коштів) ФОП Болдиревої Є.П. зазначено як НОМЕР_3 , на яку позивач і направив кредитні кошти.

Поряд з цим, на виконання ухвали суду від 02.07.2024 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надало довідку (виписку по особовому рахунку за період з 08.01.2021 по 14.01.2021 та за період з 20.03.2021 по 26.03.2021) про перерахування коштів у сумі 77 000,00 грн на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів від позивача.

Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Як стверджується матеріалами справи, відповідачка лише частково сплатила позивачу заборгованість за Договором про надання кредиту № 143552-ВН1-002 від 07.01.2021 та Додаткової угоди № 1 від 20.03.2021 до нього в розмірі - 95 988,11 грн, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ "Платежі онлайн" ТМ Platon, в графі яких "Опис" зазначено: "Оплата кредиту згідно договору №" - це РНОКПП відповідача). При погашенні кредиту через Особистий кабінет позичальника на сайті Кредитодавця https://bizpozyka.com, позичальнику необхідно ввести свій РНОКПП і програма приймання платежів в Особистому кабінеті автоматично зараховує платіж в рахунок погашення боргу за існуючим договором.

За доводами позивача, відповідачка зобов`язання щодо погашення кредиту в повному обсязі згідно обумовленого за Додатковою угодою № 1 до Договору графіку не виконала, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість в розмірі 67 220,04 грн, з яких: 42 086,40 грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 25 133,64 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як стверджується матеріалами справи, 07.01.2021 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", як кредитодавцем, та ФОП Болдиревою Є.П., як позичальником, укладено Договір про надання кредиту № 143552-ВН1-002 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України "Про електронну комерцію" регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону)

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах .

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства ( ч.7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 цієї статті Закону).

За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" надано таке визначення для терміну "електронний підпис одноразовим ідентифікатором" - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Як встановлено та зазначено вище зі змісту наявних у справі доказів, 07.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" направило ФОП Болдиревій Є.П. пропозицію (оферту) укласти Договір № 143552-ВН1-002 про надання кредиту.

07.01.2021 ФОП Болдирева Є.П. прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 143552-ВН1-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Відповідно до візуальної форми, наданої позивачем, відповідачка в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача надала свої персональні дані для укладення договору. Позивачем було відправлено відповідачці одноразовий ідентифікатор "G6350" на її номер телефону, в якості оферти, який було введено відповідачкою в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, що підтверджує акцепт оферти.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено та відповідачкою не спростовано, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди № 1 до Договору позивач перерахував відповідачці грошові кошти у розмірі 77 000,00 грн, що підтверджується квитанціями №№ 347073492, 34707291 від 08.01.2021, №№ 387753414, 387753710 від 20.03.2021 та виписками АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" по особовому рахунку за період з 08.01.2021 по 14.01.2021 та за період з 20.03.2021 по 26.03.2021

Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки Фізична особа-підприємець Болдирева Є.П. не виконала, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Так, за наявними матеріалами справи відповідачкою сплачено в рахунок погашення кредиту 95 988,11 грн, а саме погашено тіло кредиту в сумі 34 913,60 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 57 224,51 грн та комісію в сумі 3 850,00 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем Болдиревою Єлізаветою Петрівною порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 17.06.2024 у відповідачки виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 42 086,40 грн, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідачки заборгованість за процентами за період з 08.01.2021 по 04.09.2021 включно, яка складає 25 133,64 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2. Договору).

Пунктом 1. Договору встановлена фіксована процента ставка: в день 0,71093597.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за період з 08.01.2021 по 04.09.2021, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам у розмірі 25 133,64 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачкою у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

При цьому суд зважає, що за наявною у матеріалах справи випискою з ЄДРЮОФОП та ГФ, 25.06.2023 ОСОБА_1 припинила свою діяльність у статусі Фізичної особи-підприємця.

Згідно із частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

За змістом статей 51, 52, 598, 609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Зазначений висновок підтверджений постановами Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 335/4675/19 та від 17.02.2021 року у справі № 265/6586/19.

Якщо боржник фізична особа-підприємець ліквідований, то з позовом про стягнення заборгованості потрібно звертатися не до цивільного суду, а до господарського (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 127/23144/18).

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її зобов`язання за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Відтак, зобов`язання Фізичної особи-підприємця Болдиревої Єлізавети Петрівни за Договором про надання кредиту № 143552-ВН1-002від 07.01.2021 перейшли до ОСОБА_1 як фізичної особи.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у 2024 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Позивачем в позовній заяві заявлено позовну вимогу майнового характеру на загальну суму стягнення 67 220,04 грн, розмір судового збору з якої становить 3 028,00 грн.

При цьому суд зважає, що позовна заява подана 17.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовною заявою до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2353 від 17.06.2024.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачки 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. 3 цієї ж статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник; при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява № б/н від 17.06.2024 (вх. № 694/24 від 17.06.2024) сформована та підписана в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" представником позивача ОСОБА_3 .

На підтвердження повноважень Бруска О.В. до позову надано копію наказу ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" від 10.02.2023 № 17-к/тр про прийняття на роботу ОСОБА_3 юрисконсультом та Положення позивача, відповідно до якого ОСОБА_3 може представляти інтереси ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" в порядку самопредставництва.

При цьому суд зважає, що до матеріалів справи позивачем не додано доказів здійснення представництва інтересів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" будь-яким адвокатом, зокрема, видачі довіреності/ордеру матеріали справи не містять. Водночас матеріали справи також не містять доказів в підтвердження того, що позивачу надавалась правова допомога саме особою, яка має статус адвоката, позаяк, відомості стосовно ОСОБА_3 , як адвоката в Єдиному державному реєстрі адвокатів України відсутні.

Отже, у суду відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись у дійсному наданні правової допомоги позивачу особою, яка є адвокатом.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Доказів сплати позивачем послуг адвоката у встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк матеріали справи не містять. При цьому заяви представника позивача про намір подати такі докази після ухвалення рішення також до суду не надійшло.

З огляду викладене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення таких витрат на відповідачку.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133; ) 42 086 грн 40 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 25 133 грн 64 коп. - заборгованості за процентами та 2 422 грн 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити позивачу та представнику позивача Бруску О.В. - до електронних кабінетів в ЄСІТС, відповідачу - рекомендованим листом.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 13 вересня 2024 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( АДРЕСА_1 )