ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Справа № 924/127/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2024 у справі №924/127/24 (суддя Заярнюк І.В., повний текст рішення складено 16.05.2024)

за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк"

до Нетішинської міської ради

про звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу його реалізації

за участю представників:

позивача - Панченко Д.В.;

відповідача - Коваль Н.В.;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Сенс Банк" (далі - позивач, АТ "Сенс Банк") звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Нетішинської міської ради (далі - відповідача, Міська Рада) про звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Курчатова, буд. № 6 Д, яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь АТ "Сенс Банк" в рахунок погашення заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки в судовому порядку вищевказане приміщення телемайстерні визнано відумерлою спадщиною та передано у власність Нетішинської міської ради, то в силу вимог ст. 23 Закону України "Про іпотеку" відповідач набув статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2024 в позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено та не обґрунтовано належними і допустимими доказами факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем його права або інтересу у спірних правовідносинах, що є передумовою для звернення до господарського суду за його захистом.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга АТ "Сенс Банк" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2024 у справі №924/127/24, в якій позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- чинне законодавство не пов`язує факт набуття міською радою спадщини, яка визнана судом відумерлою із моментом реєстрації вказаного предмета іпотеки за міською радою, а визначає нормою прямої дії, що у випадку, якщо судом було спадщину визнано відмерлою автоматично право власності переходить до органу місцевого самоврядування;

- просить врахувати, що Нетішинська міська рада сама протягом багатьох років не зверталась до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою. Навмисно, знаючи про рішення суду про визнання відумерлої спадщини, отримуючи від банку листи про прохання зареєструвати право власності на предмет іпотеки та прийняти його на баланс, уникає виконання обов`язків, які передбачені вимогами ст. 1277 ЦК України щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки, а відповідно уникає і зобов`язань задоволення вимог банку, порушуючи при цьому вимоги чинного законодавства, посилаючись на відсутність коштів у міської ради, то відповідно банк в даному випадку використав вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки Нетішинська міська рада своїми діями порушує право банку на задоволення вимог, оскільки міська рада згідно закону вже набула права власності на даний предмет іпотеки, проте ті дії, які не залежить від банку, а саме щодо державної реєстрації такого права умисно не вчинила;

- з огляду на вимоги чинного законодавства, позовну вимогу зобов`язання вчинити дії можливості виконати належним чином немає, оскільки така вимога може заявлятись лише в тих випадках коли прийняте відповідне рішення органом, яке в подальшому може бути оскаржене та заявлено вимоги вчинити дії щодо прийняття належного рішення. Чинним законодавством взагалі не передбачено такої вимоги як зобов`язання орган місцевого самоврядування вчинити дії щодо реєстрації права власності та взяття об`єкта на баланс, оскільки порядок виконання такого рішення суду Законом України "Про виконавче провадження" також не передбачений;

- оскільки права іпотекодержателя АТ "Сенс Банк" порушуються саме міською радою щодо задоволення його вимог, то за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, міська рада має повне право та можливість зареєструвати таке право власності та прийняти на баланс, оскільки рішення суду лише підтверджує можливість такого звернення стягнення, а виконання даного рішення органом державної виконавчої влади можливість реалізації такого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.

Листом від 10.06.2024 витребувано матеріали справи з Господарського суду Хмельницької області.

13.06.2024 до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 14.06.2024 відкрито провадження у справі № 924/127/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2024 о 16:00 год.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 18.09.2024 о 16:00 год.

Нетішинська міська рада надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає наступне:

- позивач не враховує, що відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Рішенням Нетішинського міського суду від 23.01.2023 по справі № 679/1201/22 суд ухвалив визнати спадкове майно, а саме: нежиле приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Курчатова 6Д та належить на праві власності померлому 21.07.2015 Одінцову В.В., відумерлою спадщиною. Без ухвалення рішення про передачу відумерлої спадщини територіальній громаді;

- Нетішинська міська рада не приймала рішення про прийняття до комунальної власності територіальної громади відумерлої спадщини, а саме: нежитлове приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та не вчиняла дій, щодо державної реєстрації права власності. Оскільки Нетішинська міська рада не прийняла до комунальної власності громади відумерлу спадщину, а тому не набула прав та обов`язків за договором іпотеки;

- відповідач в обґрунтування своїх доводів посилається на правовий висновок, викладений Верховним Судом у справі № 924/692/21.

В судових засіданнях представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, заслухавши в судових засіданнях представників позивача та відповідача, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 14.04.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі - первісний кредитор), правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та в подальшому загальними зборами акціонерів від 12.08.2022 перейменований на АТ "Сенс Банк" (далі - позивач) та Фізична особа - підприємець Нікітін Сергій Васильович (далі - позичальник) уклали договір невідновлювальної кредитної лінії № 892/26-332 НКЛ 3 (далі - кредитний договір).

На виконання умов кредитного договору, первісний кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі - кредит). Надання кредиту здійснювалось окремими частинами зі сплатою 14 процентів річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до кредитного договору, який є невід`ємною частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 120 000 доларів США, позичальник зобов`язався виконувати свої договірні зобов`язання відповідно до умов договору.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, первісний кредитор уклав в день укладання кредитного договору з майновим поручителем ОСОБА_1 (далі - іпотекодавець) іпотечний договір.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23.01.2008 виконкомом Нетішинської міської ради на підставі рішення № 30 від 17.01.2008, право власності зареєстровано 23.01.2008 КП "Нетішинське бюро технічної інвентаризації" в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 21856355, номер запису 232, в книзі: 3/ю, згідно витягу №17468558 (далі - "Предмет іпотеки").

21.07.2015 майновий поручитель ОСОБА_1 помер.

За заявою АТ "Сенс Банк" рішенням Нетішинського міського суду від 23.01.2023 по справі №679/1201/22 визнано спадкове майно, а саме: нежиле приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відумерлою спадщиною.

У листі від 16.05.2023, адресованому позивачу, відповідач зазначив, що для реєстрації нерухомого майна-нежитлового приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 необхідно виготовити технічний паспорт та здійснити незалежну оцінку майна. Проте кошти в бюджеті Нетішинської міської територіальної громади на 2023 на дані цілі відсутні, тому питання щодо оплати залишається відкритим.

Спір у справі № 924/127/24 стосується питання щодо можливості звернення позивачем стягнення на предмет іпотеки, який є відумерлою спадщиною, та право на яке не зареєстровано за відповідачем в установленому законом порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 33 цього Закону, перше речення).

Апеляційним господарським судом було встановлено, що позичальник - ФОП Нікітін С.В. не виконав взяті на себе зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії від 14.04.2008, а спадщина, об`єктом якої є предмет іпотеки - приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнана судовим рішенням у справі № 679/1201/22 відумерлою у порядку ст. 1277 ЦК України.

Суд звертає увагу на те, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. (ч. 3 ст. 1277 ЦК України у редакції станом на день визнання спадщини - приміщення телемайстерні - відумерлою).

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи урегульовані статтею 23 Закону України "Про іпотеку". У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (частина перша).

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки (частина друга).

Відповідно до ч. 4 ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Так, статтею 1231 ЦК України встановлено, що до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яку було присуджено судом зі спадкодавця за його життя; та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за його життя.

Водночас стаття 1231 ЦК України не визначає обов`язок спадкоємця виконувати договірні зобов`язання, боржником за якими був спадкодавець, а ч. 4 ст. 1277 ЦК України не відсилає до інших статей, які передбачають обов`язок спадкоємців задовольнити інші вимоги кредитора, зокрема до статті 1282 ЦК України.

Заборгованість за кредитним договором не підпадає під положення статті 1231 ЦК України, тому у цьому випадку до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального Закону, а саме статті 23 Закону України "Про іпотеку". Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 916/2583/21.

Отже, територіальна громада міста Нетішин в особі Нетішинської міської ради є спадкоємцем приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку ч. 3 ст. 1277 ЦК України й ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та для неї як до набувача відповідного нерухомого майна іпотека є дійсною на підставі ст. 23 Закону України "Про іпотеку".

В той же час, статтями 328, 329 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За сталою практикою Верховного Суду зміст наведеної норми свідчить про те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова Великої Палати Верховного Суду 12.03.2019 у справі №911/3594/17, постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, постанова Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 904/2129/23).

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що відсутність факту зареєстрованого права власності територіальної громади на спірне приміщення телемайстерні не може бути за встановлених судом обставин цієї справи підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На користь зазначеного висновку свідчить також те, що питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, яке вирішується судом у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 10 ст. 336 ГПК України, стосується тих випадків, коли боржник є власником майна, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

При цьому за змістом ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються опис такого майна, однак у вказаній статті не вимагається зазначення реквізитів реєстрації цього майна та його облік за іпотекодавцем.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і у разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому такий спосіб захисту є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №922/2728/23.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи відповідача про неможливість задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі того, що Нетішинська міська рада на даний час не є власником майна відумерлої спадщини через те, що рішення щодо прийняття у комунальну власність майна не прийнято та не вчинено дій щодо державної реєстрації права власності.

Також оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту прав у спірних правовідносинах, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У постанові від 23.05.2019 у справі № 922/3707/17 Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Набуття особою права та реєстрація такого права не є тотожними поняттями, і настання цих подій може не збігатися в часі.

У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження)".

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч. 10 ст. 336 ГПК України).

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, яке вирішується судом у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 10 ст. 336 ГПК України, стосується тих випадків, коли боржник є власником майна, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Як вже зазначалось,за змістом ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються опис такого майна, однак у вказаній статті не вимагається зазначення реквізитів реєстрації цього майна та його облік за іпотекодавцем.

Відтак звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і у разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому такий спосіб захисту є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

В той же час, суд апеляційної інстанції вказує, що посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у справі № 924/692/21 є безпідставними, оскільки стосуються обставин, які відрізняються від тих, що мають місце у цій справі, оскільки у справі № 924/127/24, на відміну від наведеної справи, відсутнє виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, у межах якого можуть бути відновлені права позивача.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь АТ "Сенс Банк" в рахунок погашення заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Стаття 277 ГПК України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк" слід задоволити, рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2024 у справі № 924/127/24 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Судовий збір за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладається на відповідача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" задоволити.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2024 у справі № 924/127/24 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Курчатова, буд. № 6Д, яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк", ЄДРПОУ - 23494714, п/р - НОМЕР_1 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 в рахунок погашення заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії № 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008, що станом на 19.01.2024 становить 222329,71 доларів США 71 цент: за кредитом: 74685,93 дол. США, по відсотках: 147535,06 дол. США, за комісіями: 108,72 дол. США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. Стягнути з Нетішинської міської ради (30100, Хмельницька обл, м. Нетішин, вул. Шевченка 1, код 25939741) на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код. 23494714) 30 147, 71 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 36 177, 25 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2024

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.