ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024м. ХарківСправа № 922/2211/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Citadel" (61140, м. Харків, в`їзд Золотий, 1-й, буд. 9) , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (61068, м. Харків, пр-т. Московський, буд. 118) , 3. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 1961434,51 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідачів - не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Кредобанк" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Citadel"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй"; 3. ОСОБА_1 про стягнення 1961434,51 грн., з яких: неповернута сума кредиту у розмірі 1790743,98 грн., прострочена сума процентів у розмірі 170690,53 грн., а також судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача 1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №P49/01/175-2023 від 16.01.2023 в частині повернення суми кредиту та сплати процентів, який забезпечується порукою відповідачів 2, 3 за договорами поруки від 16.01.2023.

Відповідно до частини 6 статті 176 ГПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Керуючись частиною 6 статті 176 ГПК України, враховуючи, що відповідачем 3 у позовній заяві вказано фізичну особу, що не є підприємцем, суд зробив запит до Єдиного державного демографічного реєстру з метою отримання інформації про офіційне місце реєстрації (проживання) ОСОБА_1 та отримав відповідь №670010 від 01.07.2024, яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 23.07.2024 о 10:45.

10.07.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву (вх. №17625), в якій просить суд надати представнику Гончаровій Уляні Ігорівні можливість участі в судових засіданнях по справі №922/2211/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 заяву Акціонерного товариства "Кредобанк" (вх. №17625 від 10.07.2024) задоволено. Призначено проведення підготовчого засідання на 23.07.2024 о 10:45 та наступних судових засідань у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 відкладено підготовче засідання на 13.08.2024 об 11:00 на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 ГПК України.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.08.2024 відкладено підготовче засідання на 20.08.2024 об 11:15 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

16.08.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано заяву про розгляд справи без участі (вх. №20641), в якій просить суд розгляд справи провести без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Разом з тим, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.08.2024 враховуючи, що у справі виконані усі завдання підготовчого засідання, визначені частиною 1 статті 177 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2024 об 11:40 на підставі частини 2 статті 185 ГПК України.

Суд зазначає, що 18.10.2023 введено в дію зміни, що внесені в Господарський процесуальний кодекс України Законом України №3200-IX від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документам", який набрав чинності 21.07.2023.

Відповідно до частини 5 статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 7 статті 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Положеннями п. 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет".

Правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21, від 02.11.2022 у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 у справі №916/1716/20, від 27.03.2023 у справі №910/16794/19.

Представник позивача у призначене судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронних листів до його зареєстрованого Електронного кабінету.

Разом з тим, 09.09.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано заяву (вх. №22564), в якій просить суд розгляд справи провести без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами та позов задовольнити у повному обсязі.

Пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом учасників справи відповідно до статті 42 ГПК України, а явка учасників справи в судові засідання обов`язковою не визнавалася, беручи до уваги, що неявка представника позивача в призначене судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті в розумінні положень статті 202 ГПК України, заява позивача підлягає задоволенню.

Відповідачі у призначені судові засідання не з`явилися. Про причини неявки суд не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 не скористалися. При цьому суд зазначає, що копії процесуальних документів у даній справі із визначеними у них датою, часом та місцем проведення судових засідань було доставлено до зареєстрованих Електронних кабінетів відповідачів 2, 3 про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронних листів до їх зареєстрованих Електронних кабінет (а.с. 60-61, 75-76, 85-86, 90, 92, 98-99).

Крім того, враховуючи, що відповідачем 1 не було зареєстровано "Електронний кабінет" в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі відповідно до положень частини 6 статті 6 та частини 7 статті 42 ГПК України, а тому з метою повідомлення відповідача 1 про розгляд справи, копії процесуальних документів у даній справі із визначеними у них датою, часом та місцем проведення судових засідань надіслано засобами поштового зв`язку на належну адресу відповідача 1, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які було як отримано відповідачем 1, так і повернуто на адресу суду без вручення адресату (а.с. 64, 79, 87, 100-107).

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Крім того, пунктами 3, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 тощо.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/2211/24 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З огляду на вказане, оскільки відповідачами не було надано суду відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.01.2023 між Акціонерним товариством "Кредобанк" (далі - позивач, банк, кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Citadel" (далі - відповідач 1, позичальник) було укладено кредитний договір №P49/01/175-2023 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору банк зобов`язується надати позичальникові основну заборгованість - грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (основну заборгованість), сплатити проценти, комісії та інші платежі, передбачені договором.

Пунктом 2.1. договору визначено суму та валюту кредиту: 2040744,24 грн.

Умовами пункту 2.2. договору погоджено термін (строк) повернення кредиту в повному обсязі: до 31 грудня 2024 р. (включно).

Відповідно до пункту 2.3. договору тип процентної ставки та розмір процентів: від моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою у розмірі 17,50% річних.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що надання кредиту здійснюється на підставі заявки позичальника, упродовж трьох робочих днів після подання позичальником до банку заяви про видачу кредиту - шляхом безготівкового переказу на рахунок, визначений заявою позичальника.

Згідно пункту 2.8 договору позичальник зобов`язаний сплачувати платежі щодо повернення кредиту (основної заборгованості), проценти за користування кредитом, комісії, інші платежі, передбачені договором, в розмірах та в строки (терміни), визначені договором.

Умовами пункту 2.9 договору передбачено поруку ТОВ "Цитадель Строй" () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Додатком №1 до кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 є Загальні умови кредитування (частина Б)" (далі - загальні умови).

Відповідно до пункту 1.1. загальних умов на підставі укладеного сторонами договору банк здійснює з позичальником кредитну операцію визначену п. 1.1. Частини А.

Пунктом 1.2. загальних умов передбачено, що кредитна операція передбачає утворення основної заборгованості/ліміту основної заборгованості за такою кредитною операцією в розмірі та у валюті, визначених п. 2.1. Частини А.

Відповідно до пункту 3.2. загальних умов проценти за користування основною заборгованістю нараховуються щомісячно (за кожен календарний місяць користування основною заборгованістю) на суму основної заборгованості за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 днів у році), за ставкою, визначеною відповідно до положень п. 2.3. Частини А та цього Розділу 3 Частини Б, з дня сплати банком позичальнику або, обумовленій Частиною А, третій особі грошових коштів (основної заборгованості) до дня повного повернення основної заборгованості в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов договору.

Згідно пункту 8.1. загальних умов погоджено, що позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання (у тому числі, але не виключно, повернути видану позичальнику або, обумовленим Частиною А, третім особам (в інтересах позичальника) основну заборгованість в повному обсязі), що є предметом кредитної операції у порядку, в строки та на умовах, які визначені договором. Кредитна операція припиняється шляхом повернення позичальником основної заборгованості та інших платежів, передбачених договором, якщо інше не передбачено умовами договору.

Відповідно до пункту 13.3. загальних умов надання банком кредиту (частини кредиту) позичальникові в рамках укладеного сторонами договору здійснюється безготівковим шляхом з визначеного банком рахунку на поточний рахунок на підставі заяви позичальника про видачу кредиту (частини кредиту), надалі - заява про видачу кредиту, за формою, визначеною Додатком №3 до договору, упродовж 3 банківських днів від дня отримання банком заяви про видачу кредиту.

Додатком №2 до кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 між сторонами погоджено та підписано графік повернення кредиту.

Додатком №3 до кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 є заява №1 про видачу кредиту, в якій позичальник просить видати кредит (частину кредиту) відповідно до умов кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 у сумі - 2040744,24 грн. шляхом безготівкового переказу грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 в банку.

Згідно меморіального ордеру №3573370 від 23.01.2023 банк перерахував на поточний рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 в банку кредитні кошти у розмірі 2040744,24 грн.

Матеріали справи також свідчать, що 16.01.2023 між Акціонерним товариством "Кредобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (далі - відповідач 2, поручитель), а також між Акціонерним товариством "Кредобанк" та ОСОБА_1 (далі - відповідач 3, поручитель) було укладено договори поруки (далі - договір поруки).

Згідно умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Citadel" (ідентифікаційний код юридичної особи 31798468) зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 р., укладеним між боржником та кредитором. Відповідно до вищевказаного кредитного договору боржнику кредитором надаються кредит на наступних умовах: розмір кредиту - 2040744,24 грн.; дата остаточного повернення кредиту включно до 31 грудня 2024 р.; на момент укладення кредитного договору розмір процентної ставки становить 17,50% річних (п.п. 1.1.1, 1.1.2., 1.1.3).

Умовами пункту 2.1. договору поруки погоджено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним зобов`язанням кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника.

Відповідно до пункту 2.2. договору поруки поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником основного зобов`язання.

Пунктом 2.6. договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що як поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі переведення боргу/заміни особи боржника на підставі або у зв`язку з кредитним договором та/або основним зобов`язанням.

Позивачем у позовній заяві зазначено про належне виконання зобов`язань за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 та перерахування на поточний рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 2040744,24 грн. Окрім того, позивач стверджує про порушення позичальником своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, а тому станом на 11.06.2024 заборгованість позичальника перед банком з основної суми кредиту становить 1790743,98 грн. та нараховані проценти.

Позивачем було оформлено та скеровано на адресу відповідача 1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань №85-17612940/23 від 19.04.2024 в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення позивач просив відповідача 1 достроково повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, позивачем було оформлено та скеровано на адресу відповідачів 2, 3 досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань №85-17612940/1/23 від 28.05.2024 та №85-17612940/1/23 від 28.05.2024 в яких з викладенням правових та фактичних підстав звернення вимагав повернути заборгованість позичальника за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з частиною 2 статті 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Слід зазначити, що за своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит). Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи та підписуючи кредитний договір №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до пункту 1.1. договору банк зобов`язується надати позичальникові основну заборгованість - грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (основну заборгованість), сплатити проценти, комісії та інші платежі, передбачені договором.

Пунктом 2.1. договору визначено суму та валюту кредиту: 2040744,24 грн.

Умовами пункту 2.6. договору передбачено, що надання кредиту здійснюється на підставі заявки позичальника, упродовж трьох робочих днів після подання позичальником до банку заяви про видачу кредиту - шляхом безготівкового переказу на рахунок, визначений заявою позичальника.

Із матеріалів справи убачається, що Додатком №3 до кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 є заява №1 про видачу кредиту, в якій позичальник просить видати кредит (частину кредиту) відповідно до умов кредитного договору №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 у сумі - 2040744,24 грн. шляхом безготівкового переказу грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 в банку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов пункту 1.1. договору надав позичальнику кредит шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 в банку у розмірі 2040744,24 грн. згідно меморіального ордеру №3573370 від 23.01.2023.

За приписами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2, 3 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням умов договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Натомість з наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку за період з 16.01.2023 по 11.06.2024 слідує, що відповідачем 1 порушено взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 в частині дотримання погодженого з позивачем графіку погашення кредиту, що мало наслідком виникнення перед позивачем кредитної заборгованості.

Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено, що банк має право відмовити позичальнику у здійсненні кредитної операції або вимагати дострокового завершення кредитної операції з позичальником за наявності хоча б однієї із наступних підстав (якщо інше не передбачено договором): прострочення сплати позичальником процентів, комісій та/або повернення основної заборгованості чи інших платежів, передбачених договором (п.п. 6.3.1).

Умовами пункту 8.10.4. кредитного договору передбачено, що банк у випадках, передбачених пунктом 6.3. частини Б кредитного договору, вправі вимагати повного дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за договором, про що повідомляє позичальника.

Відповідно до пункту 8.10.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний упродовж 30 днів з моменту отримання повідомлення банку, передбаченого п. 8.10.4. Частини Б, достроково повністю повернути основну заборгованість, сплатити проценти, комісії та інші платежі до сплати позичальником платежі за договором в повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було оформлено та скеровано на адресу відповідача 1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань №85-17612940/23 від 19.04.2024, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення позивач вимагав від відповідача 1 достроково повернути кредит та сплатити проценти.

Однак з огляду на наведені вище положення законодавства та погоджені між сторонами умови кредитного договору, вимога позивача відповідачем 1 залишилася без відповіді та задоволення, а тому відповідач 1 визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023.

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Тобто, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти) за користування кредитом.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку неповернутої суми кредиту у розмірі 1790743,98 грн. та прострочену суму процентів у розмірі 170690,53 грн., суд зазначає, що відповідні нарахування не суперечать положенням чинного законодавства, встановленим обставинам справи, погодженими умовам договору, розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення вказаних суми є правомірною, обґрунтованою, не спростованою матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Із матеріалів справи убачається, що 16.01.2023 між Акціонерним товариством "Кредобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй", а також 16.01.2023 між Акціонерним товариством "Кредобанк" та ОСОБА_1 було укладено договори поруки.

Згідно умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Citadel" (ідентифікаційний код юридичної особи 31798468) зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023 р., укладеним між боржником та кредитором. Відповідно до вищевказаного кредитного договору боржнику кредитором надаються кредит на наступних умовах: розмір кредиту - 2040744,24 грн.; дата остаточного повернення кредиту включно до 31 грудня 2024 р.; на момент укладення кредитного договору розмір процентної ставки становить 17,50% річних (п.п. 1.1.1, 1.1.2., 1.1.3).

Умовами пункту 2.1. договору поруки погоджено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним зобов`язанням кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника.

Відповідно до пункту 2.2. договору поруки поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником основного зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було оформлено та скеровано на адресу відповідачів 2, 3 досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань №85-17612940/1/23 від 28.05.2024 та №85-17612940/1/23 від 28.05.2024 в яких з викладенням правових та фактичних підстав звернення позивач вимагав повернути заборгованість позичальника за укладеним кредитним договором №Р49/01/175-2023 від 16.01.2023.

Однак у даному разі матеріали справи свідчать, що відповідачами 2, 3 також не виконано зобов`язань за договором поруки, що суперечить приписам статті 546, 553, 554 ЦК України, умовам пунктів 1.1., 2.2., 2.6. договору поруки, а тому відповідачі 2, 3, які є поручителями визнаються судом такими, що мають нести солідарну відповідальність з відповідачем 1 за неналежне виконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Натомість відповідачами не надано та матеріали справи не містять доказів, які б спростовували правомірність та обґрунтованість позовних вимог та вказували б на відсутність перед позивачем підтвердженої матеріалами справи заборгованості.

При цьому судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Citadel" (61140, м. Харків, в`їзд Золотий, 1-й, буд. 9, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (61068, м. Харків, пр-т. Московський, буд. 118, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) неповернуту суму кредиту у розмірі 1790743,98 грн. та прострочену суму процентів у розмірі 170690,53 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Citadel" (61140, м. Харків, в`їзд Золотий, 1-й, буд. 9, ) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7845,73 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (61068, м. Харків, пр-т. Московський, буд. 118, ) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7845,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7845,73 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" вересня 2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова