ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
"16" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4023/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали заяви Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Мобіл Кар заборгованості в сумі 2112,99 грн. у порядку ст.ст. 147-156 ГПК України, -
13.09.2024 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Мобіл Кар (боржника) заборгованості за договором № УТ-37/20 на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 27.01.2020 року в сумі 2112,99 грн. та судового збору в сумі 302,80 грн. Заяву обґрунтовано невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю Мобіл Кар умов вказаного договору в частині здійснення повної та своєчасної оплати за використання місця для розташування елементів вуличної торгівлі.
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Серед документів, які додаються заявником відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, визначено копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
З наданої до заяви копії укладеного між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Мобіл Кар № УТ-37/20 від 27.01.2020 р. вбачається, що Управління як уповноважений орган надає користувачу право за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі (далі за текстом - елемент торгівлі) площею 2,00 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська, 22 (згідно прив`язки до місцевості) на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, або інших об`єктах, що перебувають на утриманні органів, підприємств, установ та/або організації Одеської міської ради та не передані у власність іншим особам (п. 2.1).
Згідно п. 2.5 договору від 27.01.2020 р. користувач використовує надані йому місця за цільовим призначенням з дня укладання сторонами цього договору та сплачує вартість користування цими місцями в порядку та на умовах, визначених цим договором.
В п.п. 4.2.4 п. 4.2 договору від 27.01.2020 р. передбачено, що користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим договором.
За умовами п. 5.1 договору від 27.01.2020 р. плата за цим договором визначається на підставі тарифів та коригуючих коефіцієнтів до них, встановлених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради та чинних на момент укладання цього договору.
Відповідно до п. 5.2 договору від 27.01.2020 р. користувач вносить плату за цим договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на зазначений у цьому договорі банківський рахунок.
Пунктом 6.1 договору від 27.01.2020 р. визначено, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.
Положеннями п. 8.1 договору від 27.01.2020 р. сторони передбачили, що останній набирає чинності з моменту його укладання. Договір діє з 24.01.2020 р. по 24.01.2023 р. (п. 8.3 договору від 27.01.2020 р.).
Так, заявник вказує, що за укладеним договором № УТ-37/20 у боржника з 27.01.2020 р. виникли зобов`язання вносити на користь заявника плату щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на банківський рахунок заявника. Однак, як вказує заявник, у період дії договору боржник не вносив на визначений рахунок у повному обсязі плату за договором, у зв`язку з чим у боржника виник борг в сумі 2112,99 грн.
Також на підтвердження наведених в заяві обставин заявником, крім договору № УТ-37/20 на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 27.01.2020 року, надано засвідчені копії заяви на укладення договору на право користування місцями для розташування від 24.01.2020 р., довіреності від 29.10.2019 р., додатку № 1 Лист-рішення № 01-05-4/4вх від 17.01.2020 р. Фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, додатку № 2 Розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі до договору № УТ-37/20 від 27.01.2020 р., розрахунку заборгованості ТОВ Мобіл Кар за договором № УТ-37/20 від 27.01.2020 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Розглянувши заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Мобіл Кар (боржника) заборгованості за договором № УТ-37/20 на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 27.01.2020 року в сумі 2112,99 грн., суд не встановив передбачених ст. 152 ГПК України підстав для відмови у видачі судового наказу.
Враховуючи викладене, а також положення ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 759 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 6, 7, 20, 175, 193, 198 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором № УТ-37/20 на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 27.01.2020 року в сумі 2112,99 грн. підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147-148,154,155 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
3. Повідомити заявника та боржника про те, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4. Повідомити боржника, що:
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: ______________________________.
Наказ дійсний для пред`явлення до виконання у строки, визначені ст.12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р.
Дата видачі судового наказу стягувачу: _____________________________________.
Суддя Петров Володимир Степанович