ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 р. Справа № 917/1735/21(917/797/24)

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали

за позовною заявою Приватного підприємства "НАГОДА+", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 146А, ідент. код 40174389, адреса для листування: 04211, м. Київ, а/с 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс", вул. Металістів, 7, м. Київ, 03057,

про стягнення грошових коштів

в межах справи № 917/1735/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР - АГРО", 08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, ідент. код 36348550

до боржника Приватного підприємства "НАГОДА+", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 146А, ідент. код 40174389

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Полтавської області знаходиться справа про банкрутство Приватного підприємства "НАГОДА+".

Розпорядженням керівника апарату суду 31.05.2023 року № 77 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/1735/21 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року справу № 917/1735/21 розподілено судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.06.2023 року прийнято справу № 917/1735/21 до свого провадження.

13.05.2024 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ліквідатора - арбітражного керуючого Приватного підприємства "НАГОДА+" Косякевича С.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс" про стягнення 207 920,00 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.07.2023 року справу № 917/1735/21(917/797/24) передано судді Білоусову С.М.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона подана з додержанням вимог ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України; підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Згідно п. 2. статті 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у прохальній частині просив суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ГРЕЙН ПЛЮС" (, 03057, місто Київ, вул. Металістів, будинок 7) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких позивачем був реалізований та переданий на користь відповідача товар (Тілт Турбо 575 ЕС, КЕ; насіння кукурудзи Р9241 (П9241) Форс Зеа) на суму 226 344,00 грн. (з ПДВ), товарна операція на підставі податкової накладної від 16.03.2020 року № 3).

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 27.05.2024 року прийняв справу № 917/1735/21(917/797/24) до свого провадження та розгляд її призначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також в ухвалі суд задовольнив вищевикладене клопотання та витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ГРЕЙН ПЛЮС" (, 03057, місто Київ, вул. Металістів, будинок 7) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був реалізований та переданий на користь відповідача товар (Тілт Турбо 575 ЕС, КЕ; насіння кукурудзи Р9241 (П9241) Форс Зеа) на суму 226 344,00 грн. (з ПДВ), товарна операція на підставі податкової накладної від 16.03.2020 року № 3).

На час винесення рішення, жодних документів на виконання ухвали від 27.05.2024 року відповідач суду не надав, копія ухвали, яка надсилалася на адресу останнього повернулась до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи, що ухвала господарського суду Полтавської області від 27.05.2024 року повернулася як не вручена, суд дійшов висновку про повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс" () через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що 02.09.2024 року було винесено відповідну ухвалу.

Відповідач вимоги суду не виконав, витребовувані документи - не надав.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач вказує, що за результатами проведеної оцінки фінансово-господарського стану підприємства, в діях керівництва банкрута виявлено ознаки нераціонального ведення господарської діяльності, які призвели до збитковості підприємства.

За результатами проведеного аналізу, з урахуванням відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ГРЕЙН ПЛЮС" (, 03057, місто Київ, вул. Металістів, будинок 7) отримало від ПП "НАГОДА+" товар суму 226 344,00 грн.

Позивач вказує, що відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар і сплатив всього 18 400,00 грн.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс" 207 920,80 грн заборгованості виявлену в результаті аналізу податкових накладних.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач посилається на те, що за результатами проведеної оцінки фінансово-господарського стану підприємства, в діях керівництва банкрута виявлено ознаки нераціонального ведення господарської діяльності, які призвели до збитковості підприємства.

За результатами проведеного аналізу, з урахуванням відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ГРЕЙН ПЛЮС" отримало від ПП "НАГОДА+" товар суму 226 344,00 грн. Відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар і сплатив 18 400,00 грн., у зв`язку з чим залишок заборгованості становить 207 920,00 грн.

26.01.2023 року позивач надіслав відповідачу претензію № 55-0125/182 де просив сплатити заборгованість або надати підтвердження проведення такого розрахунку.

На підтвердження наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ГРЕЙН ПЛЮС" перед позивачем останній надав суду наступні докази:

- лист відповідь ДПС України ГУ ДПС у Полтавській області на запит позивача, щодо відкритих рахунків;

- лист № 15/16-31-04.-0206 ДПС України ГУ ДПС у Полтавській області про надання інформації, де зазначено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ПП "НАГОДА+" зареєстровано податкову накладну на реалізацію товару "Тілт Турбо 575 ЕС, КЕ, насіння кукурудзи Р9241 (П9241) Форс Зеа" № 3 від 16.03.2020 року на загальну суму 226 344, 00грн.

Вказані документи не є належними доказами наявності господарських правовідносин між Приватним підприємством "НАГОДА+" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс" та факту передачі відповідачу товару на загальну суму 226 344,00 грн.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові від 04.11.2019 року у справі №905/49/15 (про стягнення заборгованості за постачання сільгосппродукції) Касаційний господарський суд Верховного Суду зробив такі висновки: податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише разом з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, зокрема фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

У постанові від 28.08.2020 року у справі № 922/2081/19 Касаційний господарський суд Верховного Суду зазначив, що фактом підтвердження господарської операції є первинні документи, а не податкові декларації, які підтверджують лише порядок оподаткування господарської операції, бо сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт наявності господарських правовідносин між сторонами та факт передання відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Голд Грейн Плюс", товару на суму 226 344,00 грн.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 19.09.2024 року.

Суддя Білоусов С. М.