ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 вересня 2024 року м. ХарківСправа № 922/2531/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149)
до Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 71'040,90 грн

за участю представників:

позивача - Браудо Х.О.;

відповідача - Князєва В.В., а також

Фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 041-15817 від 07.12.2018 за особовим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 71'040,90 грн, з яких: 70'906,81 грн донарахування по Акту порушень за необліковану електричну енергію та 134,09 грн 3% річних за період з 09.05.2024 по 31.05.2024.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.07.2024 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги ціну позову, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2024 здійснено перехід до розгляду справи №922/2531/24 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 28.08.2024 на 15:30 год.

Під час підготовчого засідання 28.08.2024 представником відповідачки було зазначено, що ОСОБА_1 ніколи не була фізичною особою-підприємцем.

У зв`язку з перевіркою вказаного твердження, суд відклав підготовче засідання на 11.09.2024.

У судове засідання 11.09.2024 прибули уповноважені представники сторін, а також відповідачка особисто.

Дослідивши обставини та матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд доходить висновків про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, з огляду на таке.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник приватноправових відносин.

За змістом ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи, предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 041-15817 від 07.12.2018 за особовим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 71'040,90 грн.

Водночас суд, дослідивши дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, установив, що Фізична особа ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_2 ) ніколи не набувала статусу фізичної особи-підприємця.

Отже, відповідачем у даному спорі є фізична особа, яка ніколи не здійснювала підприємницьку діяльність.

Проаналізувавши сутність предмета спору та підстав звернення до суду, суд доходить висновку, що спір у даній справі не є таким, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а також не є таким, що виник з корпоративних відносин та за суб`єктним критерієм спір у справі підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, а тому даний спір не може розглядатися за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 231 ГПК України визначено перелік підстав для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що цей перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, спір у справі №922/2531/24 відноситься до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Щодо розподілу судових витрат позивача у справі, господарський суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, питання щодо повернення судового збору позивачу вирішується господарським судом після надходження відповідного клопотання.

Щодо розподілу судових витрат відповідачки у справі, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У даному випадку подання до суду даного позову не визнається судом необґрунтованими діями позивача.

Керуючись статтями 14, 20, 42, 45, 46, 252, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №922/2531/24 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.09.2024.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.