ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. Справа№ 910/17726/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 (повне рішення складено та підписано 29.05.2024)

у справі №910/17726/23 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДС Аква Сервіс"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про стягнення 246 379,91 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДС Аква Сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості у сумі 246 379,91 грн, з яких основний борг у сумі 144 443,40 грн, інфляційні втрати в сумі 85 035,89 грн, 3 % річних у сумі 16 900,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки № № Т-0129920 від 01.12.2020 в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДС Аква Сервіс" задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДС Аква Сервіс" основний борг у сумі 144 443 (сто сорок чотири тисячі чотириста сорок три) грн 40 коп., інфляційні втрати у сумі 35 183 (тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят три) грн 07 коп., 3 % річних у сумі 6 712 (шість тисяч сімсот дванадцять) грн 82 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 795 (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн 09 коп. У решті вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, у якій просило прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі № 910/17726/23 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ "ІДС АКВА СЕРВІС" в задоволені позовних вимог у повному обсязі; повідомити АТ КБ "Приватбанк" про дату, час розгляду справи; судові витрати стягнути з позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує про недоведення позивачем належними доказами отримання банком товару на заявлену суму основного боргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 01.12.2020 між ТОВ "ІДС Аква Сервіс" (постачальник) та АТ КБ "ПриватБанк" (покупець) був укладений договір поставки № Т-0129920, відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого, номенклатура, асортимент, марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених договором (п. 1.1).

Постачальник зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар належної якості в терміни, зазначені в специфікаціях (п. 2.2.1 договору).

Поставка товару здійснюється постачальником на умовах, у спосіб та у строки, зазначені у специфікаціях. Дострокова поставка товару допускається тільки за згодою покупця (п. 3.1 договору).

Зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в момент підписання покупцем акта приймання-передачі товару та видаткової накладної (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору загальна вартість товару за даним договором складається із вартості всіх партій товару, поставленого відповідно до окремих специфікацій.

Ціна кожного найменування товару, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікаціях (п. 4.2 договору).

Порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами у специфікаціях до цього договору (п. 4.6 договору).

Передача товару здійснюється покупцем у місці поставки, зазначеному у специфікаціях (додатках) до договору (п. 5.1 договору).

Право власності на продукцію переходить до покупця після підписання акта приймання-передачі товару та видаткової накладної (п. 5.2 договору).

Договір укладається на один рік, або до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 11.1).

Специфікацією до договору сторони погодили місце поставки, кількість товару, та його загальну вартість на суму 5 993760,00 грн.

Додатковими угодами № 1 від 01.02.2021, № 3 від 02.08.2021 сторони внесли зміни у пункт 3.4 договору, а саме, погодили, що оплата здійснюється щомісяця за фактичний обсяг поставлений в попередньому місяці. Оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з дати надання наступних документів: рахунку, видаткової накладної (всі перераховані документи оформлюються на фактичний загальний обсяг поставленої продукції в попередньому місяці), звіт постачальника з деталізацією по поставленій продукції в попередньому місяці.

Додатковою угодою № 2 від 08.07.2021 сторони дійшли згоди змінити ціну товару, а саме - встановити її загальну вартість у сумі 5 993 739,84 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов указаного договору поставки № Т-0129920 від 01.12.2020, а саме - несплату поставленого товару за видатковими накладними № 7881 від 30.04.2021, № 7820 від 30.04.2021, № 23990 від 22.12.2021, № 2061 від 31.10.2021, № 22908 від 30.11.2021, № 20484 від 31.10.2021, № 3720 від 28.02.2021, № 3715 від 28.02.2021, № 23981 від 22.12.2021, № 23979 від 22.12.2021, № 18548 від 30.09.2021, підписаними обома сторонами без зауважень, рахунками на оплату № 59947 від 30.04.2021, № 59951 від 30.04.2021, № 45399 від 22.12.2021, № 43182 від 31.10.2021, № 44723 від 30.11.2021, № 43069 від 31.10.2021, № 33830 від 28.02.2021, № 59950 від 28.02.2021, № 45389 від 22.12.2021, № 45393 від 22.12.2021, № 45403 від 23.12.2021, Господарським судом міста Києва був виданий судовий наказ від 07.08.2023 у справі № 910/12198/23 на суму основного боргу у сумі 86 191,08 грн, а також витрат зі сплати судового збору у сумі 268,40 грн, що разом становить 86 459,48 грн.

Отже, відповідно до судового наказу господарського суду, що набрав законної сили, був встановлений факт неналежного виконання АТ КБ "ПриватБанк" договору поставки № Т-0129920 від 01.12.2020, в частині своєчасної сплати поставленого товару на суму 86 191,08 грн.

30.10.2023 АТ КБ "ПриватБанк" сплатило стягнуту з нього судовим наказом від 07.08.2023 у справі № 910/12198/23 заборгованість у сумі 86 191,08 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3031 від 30.10.2023.

Оскільки основний борг у вказаній сумі, стягнутий судовим наказом від 07.08.2023 у справі № 910/12198/23, був сплачений відповідачем лише 30.10.2023, то на суму заборгованості за кожною видатковою накладною № 7881 від 30.04.2021, № 7820 від 30.04.2021, № 23990 від 22.12.2021, № 2061 від 31.10.2021, № 22908 від 30.11.2021, № 20484 від 31.10.2021, № 3720 від 28.02.2021, № 3715 від 28.02.2021, № 23981 від 22.12.2021, № 23979 від 22.12.2021, № 18548 від 30.09.2021, ТОВ "ІДС Аква Сервіс" нарахувало банку інфляційні втрати у сумі 18 512,62 грн за період з травня 2021 по вересень 2023 та 3 % річних у сумі 3 416,30 грн за період з 06.05.2021 по 29.10.2023.

ТОВ "ІДС Аква Сервіс" зазначило, що судовий наказ від 07.08.2023 у справі № 910/12198/23 був виданий і щодо стягнення заборгованості у сумі 28 860,00 грн за видатковими накладними № 23164 від 31.12.2020, № 23163 від 31.12.2020, № 23082 від 31.12.2020, № 23093 від 31.12.2020, та рахунками № 4 від 31.12.2020, № 5 від 31.12.2020, № 18 від 31.12.2020, № 9 від 31.12.2020 на суму 28 860,00 грн, що відповідають цим видатковим накладним, до договору поставки № Т-0129920 від 01.12.2020.

Проте, оскільки рахунки № 4 від 31.12.2020, № 5 від 31.12.2020, № 18 від 31.12.2020, № 9 від 31.12.2020 не були предметом розгляду справи № 910/12198/23, та судовий наказ про стягнення боргу у сумі 28 860,00 грн за цими рахунками у судовому порядку виданий не був.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем цих рахунків, а відповідачем доказів протилежного не надано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач, враховуючи суму боргу за кожним рахунком № 4 від 31.12.2020, № 5 від 31.12.2020, № 18 від 31.12.2020, № 9 від 31.12.2020, правомірно нарахував інфляційні втрати у сумі 12 547,03 грн за період з січня 2021 по вересень 2023 та 3 % річних у сумі 2 436,10 грн за період з 06.01.2023 по 29.10.2023.

Отже, всього за вказаними вище кожною видатковою накладною та за кожним рахунком позивачем були нараховані інфляційні втрати у сумі 31 059,65 грн (18 512,62 грн + 12 547,03 грн) та 3 % річних у сумі 5 852,40 грн (3 416,30 грн + 2 436,10 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

При цьому судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з відповідача слід стягнути інфляційні втрати у сумі 27 886,45 грн та 3 % річних у сумі 4 999,29 грн, оскільки оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з дати надання банку видаткової накладної та рахунку за допомогою системи "Paperless", що було погоджено сторонами, а не від дати складення відповідної видаткової накладної та рахунку на оплату.

У п. 3.4 договору поставки сторони погодили, що оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з дати надання наступних документів: рахунку, видаткової накладної, звіту постачальника з деталізацією по поставленій продукції в попередньому місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що первинним документом бухгалтерського обліку для оприбуткування товару та внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри, є видаткові накладні.

У матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, що підтверджують поставку товару відповідачу на суму 144 443,40 грн, а саме - направлені позивачем за допомогою системи "Paperless" відповідачу, видаткові накладні: № 3720 від 28.02.2021 - 28.05.2021, № 5624/1 від 30.04.2021 - 13.06.2022, № 5697 від 31.03.2021 - 20.09.2023, № 5687 від 31.03.2021 - 19.04.2021, № 5679 від 31.03.2021 - 20.09.2023, № 7883 від 30.04.2021 - 20.09.2023, № 7842 від 30.04.2021- 20.09.2023, № 7832 від 30.04.2021 - 20.09.2023, № 7836 від 30.04.2021 - 20.09.2023, № 7813 від 30.04.2021 - 20.09.2023, № 3720 від 28.02.2021 - 29.04.2021.

Доводи апелянта про те, що окремі з цих видаткових накладних не були підписані з боку банку, або були підписані неповноважними особами з боку відповідача, не мають значення для підтвердження господарської операції з боку позивача, оскільки обов`язок у покупця оплатити товар наступає у зв`язку з наданням постачальником видаткових накладних, а не їх отримання та підписання покупцем.

Щодо тверджень апелянта про ненадання усього переліку документів, визначеного у п. 3.4 договору, щодо поставки товару, зокрема, звітів постачальника з деталізацією про поставлену продукцію в попередньому місяці, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 666 ЦК України, що визначає правові наслідки, що настають в разі невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару. Зокрема, якщо продавець не передає покупцеві документи, які стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що якщо документи складені з порушенням вимог законодавства для складання таких документів, покупець вправі відмовитись від прийняття товару.

Із матеріалів справи убачається, що доказів відмови покупця (відповідача) від прийняття товару за видатковими накладними № 3720 від 28.02.2021, № 5624/1 від 30.04.2021, № 5697 від 31.03.2021, № 5687 від 31.03.2021, № 5679 від 31.03.2021, № 7883 від 30.04.2021, № 7842 від 30.04.2021, № 7832 від 30.04.2021, № 7836 від 30.04.2021, № 7813 від 30.04.2021, № 3720 від 28.02.2021, відповідач не надав, також він не заявив про свої зауваження чи вимоги стосовно наявності будь-яких невідповідностей у супровідних документах на товар чи щодо самого товару, які позивач повинен був усунути.

Також судом враховані норми Закону України "Про автомобільний транспорт" та положення Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 № 363, які передбачають, що товарно-транспортні накладні є обов`язковими документами, що повинні оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Як вже зазначалось, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Товарно-транспортна накладна є основним документом на вантаж, що повинен оформлятися при здійсненні вантажних автоперевезень та одночасно з цим товарно-транспортна накладна також виступає додатковим первинним документом бухгалтерського обліку, оскільки містить відомості про дату складання документа, назву підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції (кількість переданого товару, його асортимент).

У матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні за період з 11.02.2021 по 27.04.2021, що відповідають видатковим накладним № 3720 від 28.02.2021, № 5624/1 від 30.04.2021, № 5697 від 31.03.2021, № 5687 від 31.03.2021, № 5679 від 31.03.2021, № 7883 від 30.04.2021, № 7842 від 30.04.2021, № 7832 від 30.04.2021, № 7836 від 30.04.2021, № 7813 від 30.04.2021, № 3720 від 28.02.2021 на загальну суму 144 443,40 грн

Доводи апелянта про наявність різних адрес на товарно-транспортних накладних не впливає у даному випадку на факт підтвердження прийняття відповідачем товару.

Верховний Суд у постановах від 04.11.2019 у справі № 905/46/15, від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19 зазначив, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суд має дослідити окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Перевіряючи наявність інших доказів у справі, які б свідчили про здійснення господарський операцій позивачем з поставки товару на заявлену суму, суд зазначає, що, згідно з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції, і власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до п. 201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) складається податкова накладна.

Тобто, реєстрація податкової накладної також є відображенням здійснення господарської операції, реального руху активів та зміни фінансового стану сторін господарської операції.

У даному випадку виконання позивачем господарських операцій з поставки товару (помпи, питної води) на суму 144 443,40 грн підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними та квитанціями, що містяться в податковому обліку позивача № 31349 від 28.02.2021, № 36801 від 30.04.2022, № 50066 від 31.03.2021, № 50081 від 31.03.2021, № 50085 від 31.03.2021, № 67178 від 30.04.2021, № 67213 від 30.04.2021, № 67215 від 30.04.2021, № 67219 від 30.04.2021, № 67242 від 30.04.2021, які суд вважає належними доказами поставки позивачем товару на цю суму.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 144 443,40 грн, інфляційних втрат в сумі 35 183,07 грн та 3 % річних у сумі 6 712,82 грн

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - АТ Комерційний банк "ПриватБанк", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

У зв`язку і перебуванням головуючого судді Андрієнка В.В. у щорічній відпустці з 19.08.2024 по 01.09.2024, перебуванням судді Буравльова С.І. у щорічній відпустці з 19.08.2024 по 13.09.2024 та перебуванням судді Шапрана В.В. у щорічній відпустці з 26.08.2024 по 13.09.2024 здійснити процесуальні дії стосовно апеляційної скарги було неможливо, отже датою постанови є 16.09.2024, після виходу суддів Буравльова С.І. та Шапрана В.В. з відпустки.

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/17726/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран