ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 вересня 2024 рокуСправа № 912/3561/19

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Глушкова М.С., розглянувши заяву № б/н від 17.09.2024 фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни про відвід судді у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" (вул. Рекордна, 26-Г, м. Запоріжжя, 69035)

до: Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 120 000,00 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Маркхолдер" (далі - ТОВ "Маркхолдер") до Фізичної особи - підприємця Демченко Ірини Вікторівни (далі - ФОП Демченко І.В.) про стягнення збитків в розмірі 120 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про незаконне використання ФОП Демченко І.В. торгового знаку "УКРЗОЛОТО", а саме шляхом нанесення його на вивіску ювелірного магазину, що розташовується в місті Кропивницькому за адресою: вул. Шевченка, буд. 13, оскільки відповідачем не укладено відповідних ліцензійних договорів з власником знаку - ТОВ "Маркхолдер".

Ухвалою суду від 20.01.2020 провадження у справі було зупинене до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 912/3033/19.

07.05.2024 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виніс постанову по справі № 912/3033/19, якою постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2024, ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2023, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2024 (на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2022) та додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2024 залишив без змін. Рішення у справі № 912/3033/19 набрало законної сили, а тому підстави для зупинення провадження відпали.

12.08.2024 до суду надійшла заява ТОВ "Маркхолдер" про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 26.09.2024 господарський суд провадження у справі № 912/3561/19 поновив. Підготовче засідання призначив на 25.09.2024 о 10:30.

17.09.2024 ФОП Демченко І.В. звернулась до суду із заявою про відвід судді Закуріна М.К. та вказала на його упередженість при вирішенні справи. Так, ФОП Демченко І.В. зазначила, що позовна заява ТОВ "Маркхолдер" не містить обґрунтованого розрахунку сум, а суддя при цьому не з`ясував обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не здійснив оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, не вжив заходи, передбачені ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України. Також, на думку заявниці "суддя переплутав ролі позивача та суду" та надав їй підстави для обґрунтованих сумнівів щодо його безсторонності.

Згідно з ухвалою суду від 19.09.2024 господарський суд у складі судді Закуріна М.К. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2024 для розгляду заяви про відвід судді Закуріна М.К. у справі № 912/3561/19 визначено суддю Глушкова М.С.

На підставі викладеного, судом прийнято вищевказану заяву для вирішення питання про відвід судді.

При розгляді заяви про відвід судді Закуріна М.К. суд враховує таке.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведено в ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. Вказаною нормою визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

Заява відповідача про відвід судді Закуріна М.К. містить виключно сумніви щодо його безсторонності, неупередженості та об`єктивності щодо розгляду справи.

Тому, суд зазначає, що заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також незгода з процесуальними рішеннями судді, наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи чи на процесуальні рішення прийнятті суддею, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ не можуть бути підставами для відводу судді.

Вказане передбачено ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

ФОП Демченко І.В. не надала та не вказала на безпосередні докази упередженості судді, а лише висловила незгоду з прийнятими процесуальними рішеннями та діями судді.

Відсутність таких доказів унеможливлює висновок про те, що обставини, зазначені відповідачем, є об`єктивно обґрунтованими, а не власними суб`єктивними припущеннями останньої.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви №б/н від 17.09.2024 відповідача про відвід судді у даній справі.

Керуючись ст. 3, 12, 35, 38-39, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №б/н від 17.09.2024 фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни про відвід судді відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Копії ухвали направити учасникам справи через систему "Електронний суд".

Суддя М.С. Глушков