ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.09.24 Справа № 917/1552/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши матеріали

за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», м. Полтава,

до ОСОБА_1 , м. Полтава,

про видачу судового наказу

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 276,35 грн основного боргу за договором розподілу природного газу № 123-р від 30.12.2016, що виник за період квітень 2024 року серпень 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) державний реєстратор вніс запис 22.02.2019 № 7002884 про припинення його підприємницької діяльності.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 на дату подачі заяви про видачу судового наказу не є фізичною особою - підприємцем, то згідно з ч. 3 ст. 147 ГПК України він не може бути боржником за вимогою про видачу судового наказу.

Отже, вказана заява про видачу судового наказу не підлягає розгляду в господарських судах.

Посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 не може бути враховано судом при розгляду цієї заяви про видачу судового наказу, оскільки ця постанова стосувалася тлумачення п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України при поданні позовної заяви щодо розгляду спорів, стороною яких є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності. Таких же спорів стосується і постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, на яку посилається заявник у заяві.

У справі 917/1552/24 позовна заява не подавалася, а заявлено вимоги про видачу судового наказу, розгляд яких врегульовано спеціальною нормою - ч. 3 ст. 147 ГПК України, де прямо вказано, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

У ч. 2 ст. 12 ГПК України вказано, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За правилами ст.150 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Натомість заявник у заяві про видачу судового наказу прохає стягнути борг, який виник за період квітень 2024 року серпень 2024 року, тобто за період після припинення статусу підприємця у відповідача (що відбулося 22.02.2019).

При цьому матеріали заяви не містять доказів того, що ОСОБА_1 визнав те, що виникнення боргу стосується його підприємницької діяльності, і що у сторін відсутній спір в цій частині.

Встановлення обставин щодо виникнення боргу внаслідок підприємницької діяльності боржника можливе лише при розгляді справи у позовному провадженні, а не при видачі судового наказу.

Оскільки, ОСОБА_1 як на дату подачі заяви про видачу судового наказу, так і на дату виникнення боргу, не був фізичною особою - підприємцем, то згідно з ч. 3 ст. 147 ГПК України він не може бути боржником за вимогою про видачу судового наказу.

На підставі п. 4 ч .1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку до боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу (302,80 грн за платіжною інструкцією № 3655 від 03.09.2024), зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 16.09.2024.

Суддя Т. М. Безрук