РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2024Справа № 910/8296/24

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/8296/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Промзв`язок»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

03 липня 2024 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Промзв`язок» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 02.07.2024 року до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 769 747,24 грн., з них: основного боргу - 742 653,40 грн. (сімсот сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят три гривні 40 копійок), інфляційних втрат - 15 617,13 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 13 копійок) та 3% річних - 11 476,71 грн. (одинадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 71 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року, зокрема, у визначені договором строки у повному обсязі не здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/8296/24 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

26.07.2024 року через відділ діловодства суду від Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов відзив на позовну заяву № 22-13521/001-юр від 18.07.2024 року (направлений засобами поштового зв`язку 19.07.2024 року, що підтверджується датою оформлення на конверті), в якому відповідач повідомив, що вживає заходи щодо сплати заборгованості у розмірі 742 653,40 грн., в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних заперечує.

26.07.2024 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Промзв`язок» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на те, що відповідач не сплатив заборгованість за поставлений товар, отже є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

13.08.2024 року через систему «Електронний суд» від Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн., оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та є завищеним.

15.08.2024 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Промзв`язок» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач проти клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Промзв`язок» (надалі - позивач, постачальник) та Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - відповідач, замовник) укладено договір поставки № 53-122-01-23-13464 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 2.2. договору загальна сума договору становить 792 653,40 грн.

В п. 3.1. договору сторона погоджено, що продукція поставляється в строк по 30.11.2023 року. Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Згідно з п. 6.1. договору оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» за умови реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 8.4. договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Строк дії даного договору - по 31.12.2023 року.

До договору поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року була укладена специфікація № 1 (додаток № 1), в якій сторонами за договором було визначено найменування, кількість та ціну продукції.

У специфікації № 1 визначено, що постачальник зобов`язався поставити замовнику продукцію: (1) пристрій контролю ізоляції IRDH575B1-427, код УКТ ЗЕД , Bender, Німеччина - 2 шт.; (2) цифровий панельний вимірювальний прилад MT-4W-DV-41, код УКТ ЗЕД , Autonics, Корея - 2 шт.

На виконання умов договору поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року позивач поставив, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 792 653,40 грн., що підтверджується видатковими накладними № 125 від 12.07.2023 року на суму 14 400,00 грн. та № 226 від 13.11.2023 року на суму 778 253,40 грн. Товар за видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи замовника на цих видаткових накладних.

На підтвердження факту реєстрації податкових накладних до матеріалів справи надано наступні податкові накладні № 5 від 12.07.2023 року та № 10 від 13.11.2023 року, які були зареєстровані 07.08.2023 року (податкова накладна № 5 від 12.07.2023 року на суму 14 400,00 грн.) та 30.11.2023 року (податкова накладна № 10 від 13.11.2023 року на суму 778 253,40 грн.).

Всупереч умовам договору відповідач оплату вартості поставленої продукції здійснив лише частково на суму 50 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 814 від 20.02.2024 року на суму 14 400,00 грн. та № 808 від 20.02.2024 року на суму 35 600,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати поставленої за договором поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року продукції, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 742 653,40 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11 476,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 15 617,13 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати продукції.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року позивач поставив, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 792 653,40 грн., що підтверджується видатковими накладними № 125 від 12.07.2023 року на суму 14 400,00 грн. та № 226 від 13.11.2023 року на суму 778 253,40 грн.

Зазначені видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, підписи сторін, найменування товару, його кількість, вартість та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Видаткові накладні зі сторони відповідача підписані без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленої продукції.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом за отриманий товар відповідач розрахувався лише частково на суму 50 000,00 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 742 653,40 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 742 653,40 грн. відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року у розмірі 742 653,40 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11 476,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 15 617,13 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати продукції.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

При перевірці наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 29 780,18 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 15 617,13 грн.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок 3% річних, судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11 415,85 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 60,86 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 769 686,38 грн., з них: основного боргу - 742 653,40 грн. (сімсот сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят три гривні 40 копійок), інфляційних втрат - 15 617,13 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 13 копійок) та 3% річних - 11 415,85 грн. (одинадцять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 85 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 9236,24 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 03.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промзв`язок" (клієнт) та адвокатом Слюсар Тетяною Василівною (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги № 01/05-24 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати йому за плату правничу допомогу, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар за надання правничої допомоги, в розмірі та на умовах викладених у додатках до цього договору.

За умовами п. 1 додатку № 2 до договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати йому за плату правничу допомогу з представництва його інтересів при вирішені господарського спору в суді першої інстанції, у зв`язку із порушенням контрагентом зобов`язань за договором поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023 року, укладеного між ТОВ «ВКП «Промзв`язок» та ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС».

В пункті 2 додатку № 2 до договору сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) адвоката за представництво інтересів клієнта при вирішенні спору в господарському суді першої інстанції відповідно до п. 1 цього додатка № 2 становить 10 000,00 грн. Розмір плати є фіксованим та зміні не підлягає.

26.07.2024 року між адвокатом та клієнтом складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг за договором № 01/05-24 від 03.05.2024 року, в якому детально наведено перелік наданих послуг та визначено кількість витраченого адвокатом часу.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що адвокат надав клієнту наступну правничу допомогу:

(1) вивчення документів, наданих клієнтом: договору поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023, видаткових накладних, ярликів на придатну продукцію, платіжних інструкцій, переписки клієнта з відповідачем. Огляд документів закупівлі в ЕС публічних закупівель Prozorro - 6 годин;

(2) пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, консультації з клієнтом для узгодження правової позиції у справі - 4 години;

(3) написання позовної заяви, здійснення розрахунку інфляційних втрат, 3% річних, ціни позову, судового збору, формування додатків до позову, отримання електронних витягів з ЄДР про позивача та відповідача через вебпортал державних сервісів, підготовка та направлення клієнту квитанції на оплату судового збору, направлення позовної заяви з додатками до Господарського суду міста Києва в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі електронний суд ЄСІТС - 24 години;

(4) ознайомлення з відзивом відповідача від 18.07.2024 року, написання відповіді на відзив та направлення в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі електронний суд ЄСІТС - 6 годин;

(5) моніторинг стану розгляду справи № 910/8296/24 та надходження документів у справі в електронному кабінеті у підсистемі електронний суд ЄСІТС - 10 хвилин щоденно протягом розгляду справи в суді.

Сума гонорару адвоката за надані послуги склала 10 000,00 грн., яка на день підписання цього акту клієнтом сплачена в повному обсязі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 (заява №58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 року у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17).

Вдаючись до правового аналізу послуг, що виразилися у «(1) вивченні документів, наданих клієнтом: договору поставки № 53-122-01-23-13464 від 24.05.2023, видаткових накладних, ярликів на придатну продукцію, платіжних інструкцій, переписки клієнта з відповідачем. Огляд документів закупівлі в ЕС публічних закупівель Prozorro; (2) пошуку та вивченні судової практики для формування правової позиції, консультації з клієнтом для узгодження правової позиції у справі; (3) написанні позовної заяви, здійсненні розрахунку інфляційних втрат, 3% річних, ціни позову, судового збору, формуванні додатків до позову, отриманні електронних витягів з ЄДР про позивача та відповідача через вебпортал державних сервісів, підготовки та направленні клієнту квитанції на оплату судового збору, направленні позовної заяви з додатками до Господарського суду міста Києва в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі електронний суд ЄСІТС», можна дійти висновку, що такі за своїм логічним змістом є складовою (структурним елементом) послуги з «підготовки та складання позовної заяви». Тобто, такі послуги є першочерговим етапом (необхідною передумовою) для подання підготовки та написанні позовної заяви, а тому виокремлення їх як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим, оскільки такі охоплюються діями адвоката з підготовки та написання позовної заяви, а отже мають бути виключені із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Що стосується надання таких послуг як моніторинг стану розгляду справи № 910/8296/24 та надходження документів у справі в електронному кабінеті у підсистемі електронний суд ЄСІТС, то, на переконання суду, надання адвокатом вказаних послуг в контексті даної справи не можна вважати такими, що є неминучими та необхідними.

З урахуванням предмету та підстав позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, враховуючи розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з огляду на часткове задоволення позову, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки, суд дійшов висновку, що відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний код 24584661, адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний код 05425046, адреса: 34400, Рівненська обл., м. Вараш) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промзв`язок" (ідентифікаційний код 33977658, адреса: 42700, Сумська обл., м. Охтирка, вул. Перемоги, 127) грошові кошти: основного боргу - 742 653,40 грн. (сімсот сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят три гривні 40 копійок), інфляційних втрат - 15 617,13 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 13 копійок), 3% річних - 11 415,85 грн. (одинадцять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 85 копійок), витрати на правничу допомогу - 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) та судовий збір - 9236,24 грн. (дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень 24 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.09.2024р.

Суддя О.В. Котков