ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Справа № 924/1351/20 (924/373/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24) (суддя Танасюк О.Є.)

за позовом ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до 1) Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", м. Хмельницький

2) Публічного акціонерного товариства "Проскурів", м. Хмельницький

3) Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України,

АДРЕСА_1 ) Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, АДРЕСА_1

про - визнання недійсним договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019 та додаткової угоди від 22.08.2019 до договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, укладених між Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" та Публічним акціонерним товариством "Проскурів";

- усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщенням, а саме нежитловим приміщенням загальною площею 670,7 кв.м. (РНОНМ ) та нежитловим приміщенням загальною площею 714,2 кв.м. (РНОНМ ), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,2 га з кадастровим номером :28:001:0634 шляхом звільнення Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" нежитлового приміщення загальною площею 670,7 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 714,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,2 га з кадастровим номером :28:001:0634, передання вказаних нежитлових приміщень за актом приймання-передачі ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору безоплатного користування (позички) майна від 03.03.2022, укладеного між Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" та військовою частиною НОМЕР_2 та додаткової угоди від 15.12.2022 до договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, укладеної між Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів", військовою частиною НОМЕР_1 та військовою частиною НОМЕР_2 ;

- усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями, а саме нежитловим приміщенням загальною площею 670,7 кв.м. (РНОНМ ) та нежитловим приміщенням загальною площею 714,2 кв. (РНОНМ ), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,2 га з кадастровим номером :28:001:0634 шляхом звільнення військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України нежитлового приміщення загальною площею 670,7 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 714,2 кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,2 га з кадастровим номером :28:001:0634, передання вказаних нежитлових приміщень за актом приймання-передачі ОСОБА_1

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24) позовну заяву із доданими до неї документами повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24) ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі №924/1351/20 (924/373/24). Скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року у справі №924/1351/20 (924/373/24), а справу №924/1351/20 (924/373/24) направити для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області. Здійснити розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі позивачка звертає увагу, що матеріали справи не містять державної таємниці, а відтак нею не порушено правил об`єднання позовних вимог; приписами ст. ст. 162, 173 ГПК України не передбачено обов`язку позивача документально підтверджувати статус юридичних осіб, їх місцезнаходження та інших відомостей про відповідачів, про які зазначав місцевий господарський суд в ухвалі від 22.04.2024 про залишення без руху позовної заяви по справі №924/1351/20 (924/373/24).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24) залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків.

25.06.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали від 12.06.2024.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24).

Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Запропоновано відповідачам у строк до 19.07.2024 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Копію ухвали надіслано сторонам по справі та доставлено поштовими засобами зв`язку, а також до електронних кабінетів підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС (а.с. 154-159).

19.07.2024 від Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві наголошується, що справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, а відтак, на переконання Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", місцевий господарський суд правомірно повернув позовну заяву позивачці з підстав порушень правил об`єднання позовних вимог. Із урахуванням зазначеного, Колективне підприємство "Агрофірма "Проскурів" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №924/1351/20 (924/373/24), а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 року у даній справі залишити без змін.

Згідно з ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Так, позивачка зазначає, що 10.04.2024 до Господарського суду Хмельницької області через підсистему "Електронний суд" подано позовну заяву ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", Публічного акціонерного товариства "Проскурів", Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання недійсними договорів та усунення перешкод в користуванні майном.

15.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та Відкритим акціонерним товариством «Проскурів» укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотарільного округу за реєстровим номером 5489. (том 1, а.с. 24-26).

Згідно з п. 1.1. іпотечного договору від 15.10.2007 іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальниками за договором кредиту №880/155-РК 18 від 13.07.2007 року, та генеральним договором про здійснення кредитування №880/238-ГД 27 від 15.10.2007 року, укладений між іпотекодержателем та позичальниками, та у якості забезпечення виконання зобов`язань іпотекодержателем за договором невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007 року, а також всіма додатковими угодами до них, що є їх невід`ємними частинами, наступне нерухоме майно:

- триповерхове приміщення, загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (двісті п`ятдесят сім), що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 року по справі №7/951 А, право власності на яке зареєстроване 16.10.2006 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 16389410 згідно витягу номер 12168477;

- двоповерхове приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (двісті п`ятдесят сім), що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 року по справі №7/951 А, право власності на яке зареєстроване 16.10.2006 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 16389945 згідно витягу номер 12168884.

Згідно з п. 2.1.4. іпотечного договору від 15.10.2007 передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

23.02.2021 між Акціонерним товариством "АЛЬФА-БАНК" (який є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Верум Капітал" укладено договір передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007, що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (том 1 арк. с. 32).

Відповідно до п.1.1. договору цедент передав, а цесіонарій прийняв всі права за іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством "Проскурів" (ПАТ) () (надалі за текстом- Іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (надалі за текстом Іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство "Проскурів" (ПАТ) за договором невідновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Верум Капітал" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007, що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (том 1 а.с. 33).

Згідно договору про внесення змін та доповнень №1 до договору передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007 визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Верум Капітал" надалі за даним текстом договору іменується як "Первісний іпотекодержатель", а ОСОБА_1 як "Новий іпотекодержатель" (том 1 а.с. 33).

Водночас п. 1.1. договору визначено, що первісний іпотекодержатель передав, а новий іпотекодержатель прийняв всі права за Іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством "Проскурів" (ПАТ) () (надалі за текстом- Іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (надалі за текстом Іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство "Проскурів" (ПАТ) за договором невідновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

11.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Верум Капітал" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007, посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5489, посвідченого Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №128.

Відповідно до п.1 договору визначено, що сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 розділу 1. Предмет Договору, та виклали його у наступній редакції: "Первісний іпотекодержатель передав, а Новий іпотекодержатель прийняв всі права за Іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством "Проскурів" (ПАТ) () (надалі за текстом- Іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5489 (надалі за текстом Іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство "Проскурів" (ПАТ) за Договором невідновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього".

14.06.2021 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Проскурів" укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений Клімчук А.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області, та зареєстровано в реєстрі за №1005 (том 1, а.с. 41).

Відповідно до п.1 договору Іпотекодавець передав у власність Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель прийняла від Іпотекодавця і набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (двісті п`ятдесят сім), на земельній ділянці площею 0,2 га, кадастровий номер :28:001:0634.

Передача відбулась в рахунок часткового виконання зобов`язань Іпотекодавцем за Договором невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007 та всіма додатковими угодами до них, в забезпечення виконання яких між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та Публічним акціонерним товариством "Проскурів" укладено іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, від 15.10.2007 за р.№5489 та додатковими угодами до нього, предметом якого є вищевказане приміщення.

14.06.2021 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Проскурів" укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений Клімчук А.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області, та зареєстровано в реєстрі за №1006 (том 1, а.с. 40).

Відповідно до п.1 договору, Іпотекодавець передав у власність Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель прийняла від Іпотекодавця і набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.04.2024 9 Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Кам`янецька, будинок 257 (двісті п`ятдесят сім), на земельній ділянці площею 0,2 га, кадастровий номер :28:001:0634.

Передача відбулась в рахунок часткового виконання зобов`язань Іпотекодавцем за Договором невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007 та всіма додатковими угодами до них, в забезпечення виконання яких між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та Публічним акціонерним товариством "Проскурів" укладено іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, від 15.10.2007 за р.№5489 та додатковими угодами до нього, предметом якого є вищевказане приміщення.

Також права власності позивачки на зазначені нежитлові приміщення підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Довідку долучено до позовної заяви (том 1, а.с. 74-74).

Як слідує з позовної заяви 01.08.2019 між Публічним акціонерним товариством "Проскурів" (позичкодавець) в особі т.в.о. генерального директора Оліха Ростислава Леонідовича, який діє на підставі Статуту та Агрофірмою "Проскурів" (користувач) в особі Голови Правління Рудика Івана Леонтійовича, який діє на підставі Статуту укладено договір безоплатного користування (позички) майна.

Відповідно до п. 1.1. договору позичкодавець передав, а користувач прийняв у безоплатне користування (позичку) цілісний майновий комплекс, що обліковується на балансі ПАТ "Проскурів", який знаходиться на земельній ділянці Агрофірми "Проскурів" з кадастровим номером :28:001:0634, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: - офісне приміщення загальною площею - 670,7 кв.м.; - готельний комплекс загальною площею - 714,2 кв.м.; - технічні приміщення загальною площею - 24,8 кв.м.; - огорожа кирпічна - 98,1 м.п. в тому числі (декоративні чавунні решітки 13 шт., декоративні ковані решітки - 17 шт., декоративні ковані ворота - 3 шт., ворота залізні розсувні - 2 шт.).

Відповідно до п. 2.1. користувач набуває право користування майном в момент підписання сторонами договору та акта прийняття-передачі вказаного майна.

29.04.2022 ОСОБА_1 надіслала Колективному підприємству "Агрофірма "Проскурів" та арбітражному керуючому Рудому А.М. повідомлення, відповідно до якого, керуючись пунктом 8.6 договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019 повідомила, що вона не бажає продовжувати даний договір на тих самих умовах та заперечує щодо автоматичної пролонгації даного договору.

Водночас від арбітражного керуючого Рудого А.М. надійшов лист №924/1351/20-193 від 29.06.2022, відповідно до якого було повідомлено, що 22.08.2019 між ПАТ "Проскурів" та Агрофірмою "Проскурів" укладено додаткову угоду до договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, в якій сторони вирішили викласти п. 8.1. договору в наступній редакції: "Договір діє з 01.08.2019 до 01.02.2022", також виключити п. 8.5. договору.

04.11.2022 позивачка звернулася на адресу СБУ, відповідно до якого остання просила надати інформацію щодо користування зазначеним нерухомим майном.

Листом №17/Б-432 від 16.12.2022 Департаментом військової контррозвідки СБУ надано відповідь та повідомлено, що 03.03.2022 між КП "Агрофірма "Проскурів" та в/ч НОМЕР_2 було укладено договір безоплатного користування земельною ділянкою в умовах воєнного стану №0932 від 03.03.2022, договір безоплатного користування (позички) майна від 03.03.2022, договір безоплатного користування земельною ділянкою в умовах воєнного стану №0634 від 03.03.2022 та договір безоплатного користування земельною ділянкою в умовах воєнного стану №0792 від 03.03.2022 (всі по комплексу за адресою: АДРЕСА_3 ). Також у листі зазначається, що в/ч НОМЕР_1 планує переоформити договірні відносини щодо користування вказаним комплексом на безоплатній основі (МФО військової частини в стадії реєстрації). В подальшому, 15.12.2022 між КП "Агрофірма "Проскурів", в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_1 було укладено додаткову угоду до Договору безоплатного користування (позички) майна від 03.03.2022, відповідно до якої було замінено сторону договору з в/ч НОМЕР_2 на в/ч НОМЕР_1 (том 1, а.с. 65).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказує, що згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Наслідки недотримання цієї вимоги передбачені положеннями ч.3 ст. 12 зазначеного Закону, відповідно до якої правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Із огляду на вищезазначене, на переконання позивачки, у зв`язку з укладаннями між відповідачами спірних договорів безоплатного користування (позички) майном всупереч вимогам законодавства та умовам іпотечного договору від 15.10.2007 її право як власника нерухомого майна було порушене. Позивачка наголошує, що ні вона, ні попередні іпотекодержателі не надавали згоди на укладення зазначених договорів, а відтак вона позбавлена права користуватись своїм нерухомим майном, так як таким майном наразі користується КП "Агрофірма "Проскурів" та в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою місцевого господарського суду від 22.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків до 02.05.2024, але не пізніше десяти днів з дня вручення даної ухвали, а саме: підтвердити наявність у відповідачів - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України статусу юридичних осіб та їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); повідомити джерело отримання інформації щодо місцезнаходження даних відповідачів; надати докази відправлення копії позовної заяви з додатками за встановленими адресами Військовій частині НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 ; надати достовірну інформацію щодо наявності електронного кабінету у Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 ; зазначити у позовній заяві інформацію про кредиторів станом на момент подання позову.

01.05.2024 позивачкою до місцевого господарського суду через підсистему "Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій, зокрема, повідомлено, що військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 мають статус юридичних осіб; інформація щодо місцезнаходження військових частин є інформацією з обмеженим доступом, тому позовна заява надсилалася на адресу Міністерства оборони України: 03168, Київ, Повітрофлотський проспект, та звертає увагу суду, що останнє в подальшому надсилає за належністю всі документи. Також позивачкою подано позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/373/24) позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу. Правовою підставою повернення місцевим господарським судом позовної заяви визначено порушення позивачкою правил об`єднання позовних вимог згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

У зв`язку з незгодою з зазначеним судовим рішенням позивачка звернулася до апеляційного господарського суду з проханням скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року у справі №924/1351/20 (924/373/24), а справу №924/1351/20 (924/373/24) направити для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області.

Щодо порушень правил об`єднання позовних вимог у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Частиною першою статті 173 ГПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

У цьому висновку суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду, неодноразово викладеної в постановах від 24.04.2023 у cправі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у cправі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22 та в інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.

За змістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги; (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім цього, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті (об`єднанні вимоги підлягають розгляду в порядку різного судочинства, щодо об`єднаних вимог законом визначена виключна підсудність різним судам).

За спеціальним правилом, викладеним у пункті 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Зі змісту позовної заяви, апеляційної скарги та з наявних в матеріалах справи доказів судом апеляційної інстанції вбачається, що позивачка звернулася до відповідачів у даній справі у зв`язку з укладенням між ними незаконних договорів (на думку позивачки) щодо користування її майном.

Ураховуючи наявні докази в матеріалах справи, а також правові висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції вбачає між відповідачами матеріально-правові зв`язки та як наслідок прослідковує в позовних вимогах однорідність між собою, адже оскаржувані договори, які укладені між сторонами безпосередньо стосуються нерухомого майна позивачки, про що свідчать докази, наявні в матеріалах справи та не спростовується сторонами у даній справі.

Також, як зазначає позивачка, право користування її майном у останнього користувача виникло на підставі договору, право на укладання якого здобув попередній користувач на підставі первинного договору.

Стосовно наявності в справі матеріалів, які містять державну таємницю.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (ст.ст. 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (ст.ст. 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (ст.ст. 27-31 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Натомість, приписи ст. 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 30 ГПК України справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Господарський апеляційний суд відзначає, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом ч. 5 ст. 30 ГПК України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування. Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №905/1566/17.

Закон України "Про державну таємницю" регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про державну таємницю" наведено визначення термінів, зокрема:

- державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

- віднесення інформації до державної таємниці - процедура прийняття (державним експертом з питань таємниць) рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

- гриф секретності - реквізит матеріального носія секретної інформації, що засвідчує ступінь секретності даної інформації;

- державний експерт з питань таємниць - посадова особа, уповноважена здійснювати відповідно до вимог цього Закону віднесення інформації до державної таємниці у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, зміни ступеня секретності цієї інформації та її розсекречування;

- звід відомостей, що становлять державну таємницю, - акт, в якому зведено переліки відомостей, що згідно з рішеннями державних експертів з питань таємниць становлять державну таємницю у визначених цим Законом сферах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закон України "Про державну таємницю", до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері оборони:

- про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань;

- про дислокацію, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період та про організацію системи зв`язку (оповіщення) в особливий період, можливості населених пунктів, регіонів і окремих об`єктів щодо евакуації, розосередження населення і забезпечення його життєдіяльності; забезпечення виробничої діяльності об`єктів національної економіки у воєнний час;

-про геодезичні, гравіметричні, картографічні та гідрометеорологічні дані і характеристики, які мають значення для оборони країни;

- про застосування систем озброєння, підготовку та проведення військових операцій;

- про винаходи, дослідження і розробку нових зразків озброєння в інтересах забезпечення національної безпеки і оборони та про результати таких досліджень і розробок;

- про заходи та показники розвитку Збройних Сил України та їх спроможностей;

- про склад, завдання та матеріально-технічне забезпечення розвідувального органу Міністерства оборони України та зібрану і створену ним інформацію в результаті його діяльності;

- про особовий склад Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі із Силами спеціальних операцій Збройних Сил України, фінансування та матеріально-технічне забезпечення руху опору, засоби, зміст, плани, організацію, завдання, форми, методи і результати ведення руху опору, оперативний резерв та мережу осередків руху опору;

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну таємницю" віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян.

Державний експерт з питань таємниць здійснює відповідно до вимог цього Закону віднесення інформації у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку до державної таємниці, зміни ступеня секретності цієї інформації та її розсекречування (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну таємницю").

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну таємницю" передбачено, що інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 цієї статті передбачено, засекречуванню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить державну таємницю, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

Відповідно до статті 15 Закону України " Про державну таємницю", засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.

Гриф секретності кожного матеріального носія секретної інформації повинен відповідати ступеню секретності інформації, яка у ньому міститься, згідно із Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, - "особливої важливості", "цілком таємно" або "таємно". Реквізити кожного матеріального носія секретної інформації складаються із: грифа секретності; номера примірника; статті Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, на підставі якої здійснюється засекречення; найменування посади та підпису особи, яка надала гриф секретності.

Суд апеляційної інстанції констатує, що документи, як і інші докази, наявні в матеріалах справи не містять таких реквізитів як гриф секретності.

При цьому колегія суду апеляційної інстанції звертає увагу, що віднесення інформації до державної таємниці, згідно Закону, належить до виключної компетенції саме державного експерта з питань таємниць.

У той же час жодних доказів, які підтверджують віднесення інформації до державної таємниці державним експертом з питань таємниць в матеріалах справи відсутні.

Отже в матеріалах справи відсутні носії інформації з грифами секретності в розумінні Закону України "Про державну таємницю", жодних інших доказів, які безпосередньо підтверджують наявність в матеріалах справи відомостей, які містять державну таємницю судом апеляційної інстанції також не встановлено.

Щодо обов`язку позивача документально підтверджувати наявність у відповідачів - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України статусу юридичних осіб та їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); повідомлення джерела отримання інформації щодо місцезнаходження даних відповідачів, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Водночас ч. 1 ст. 164 ГПК України передбачається, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу та сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ч. 1 ст. 172 ГПК України регламентує обов`язок позивача, особи, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Із огляду на вищезазначені обов`язки перед позивачем, які визначені ГПК України, зокрема положеннями статей 162, 164, 172, суд апеляційної інстанції констатує про відсутність обов`язку позивача підтверджувати (у тому числі й документально) наявність статусу юридичних осіб та інших відомостей щодо відповідача, які місцевим господарським судом було визначено в резолютивній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.04.24 у даній справі.

Поруч з тим, апеляційний господарський суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст.177, ст. 182, п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами здійснення підготовчого провадження у справі з ухваленням рішення у підготовчому засіданні на суд покладено обов`язок дослідити обставини щодо наявності/відсутності перешкод для подальшого здійснення провадження у справі та для призначення її до судового розгляду, у тому числі щодо встановлення інформації, яка підтверджує наявність в матеріалах справи відомостей, що відносяться до державної таємниці.

Зазначене й підтверджується ч. 6 ст. 173 ГПК України, де законодавець вказав, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка сформульована у рішенні від 25.12.1997 № 9-зп, ч. 1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші утиски прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене.

Із урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції передчасно виснувано про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, а також про наявність в матеріалах справи відомостей, що містять державну таємницю.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі 924/1351/20 (924/373/24), а тому ухвала Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі 924/1351/20 (924/373/24) підлягає скасуванню, а справа(заява) 924/1351/20 (924/373/24) направленню для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 271, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі 924/1351/20 (924/373/24) задоволити.

2. Ухвалу суду Хмельницької області від 06.05.2024 у справі 924/1351/20 (924/373/24) скасувати.

3. Справу(заяву) 924/1351/20 (924/373/24) передати на розгляд Господарському суду Хмельницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.