ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.09.2024м. ДніпроСправа № 904/331/23
За заявою: Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича, м. Дніпро

про звернення стягнення (надати дозвіл на звернення стягнення) на нерухоме майно

У справі

pа позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця Єфімової Людмили Миколаївни, с. Спаське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 251 311,12грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від заявника: Шаган О.А., приватний виконавець, посвідчення № 0004 від 30.05.2017

Від стягувача (позивача): не з`явився

Від боржника (відповідача): не з`явився

Від Органу опіки та піклування Підгородненської міської ради: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

09 серпня 2023 року Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із поданням, в якому просить:

- звернути стягнення (надати дозвіл на звернення стягнення) на нерухоме майно боржника Фізичної особи-підприємця Єфімової Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальної площею 42,90кв.м, житловою площею 20,30кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 2254746), в якому зареєстрований малолітній ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженню НОМЕР_2.

Подання приватного виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно обгрунтовано тим, що за результатами вжитих Приватним виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі № 904/331/23 було встановлено, що будь-яке інше майно, крім житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , у якому зареєстрований малолітній ОСОБА_1 , на яке можливо було б звернути стягнення та реалізувати його в подальшому в рахунок погашення боргу за боржником не зареєстровано. Під час проведення виконавчих дій приватний виконавець звертався до Органу опіки та піклування Підгородненської міської ради з проханням надати дозвіл на звернення стягнення на житловий будинок, належний боржнику, в якому зареєстрована малолітня дитина, однак отримав відмову.

З метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення господарського суду, а саме відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, приватний виконавець просить суд надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, у якому зареєстрована малолітня дитина.

При цьому, приватний виконавець посилається на приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Стягувач, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", погоджується з викладеними у заяві приватного виконавця доводами, що звернення стягнення на житловий будинок, належний боржнику, в якому зареєстрована малолітня дитина, є єдиним способом виконання рішення суду, що належним чином забезпечить права банку на справедливий суд.

Боржник та Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради відзиву на подання приватного виконавця не надали.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року №317 у зв`язку із перебуванням судді Мельниченко І.Ф. у відпустці, відповідно до пункту п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи по вх. №37685/24 справи 904/331/23.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024 справу №904/331/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 13.08.2024 прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 26.08.2024.

З 26.08.2024 відкладено розгляд заяви у судове засідання на 09.09.2024.

09.09.2024 приватним виконавцем надані додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні 09.09.2024 судом оголошено перерву до 17.09.2024.

Частиною 2 ст. 331 ГПК України визначено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Боржник та Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради у судове засідання призначене для розгляду подання не з`явилися.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У судовому засіданні 17.09.2024 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення приватного виконавця, стягувача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи - підприємця Єфімової Людмили Миколаївни заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 22.02.2022 в загальному розмірі 251311,12грн (200 000,00рн - заборгованість за кредитом, 23711,12грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 27600,00грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

25.04.2023 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023, яке набрало законної сили 25.04.2023, видано наказ №904/331/23 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Єфімової Людмили Миколаївни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 200 000,00грн - заборгованості за кредитом; 23 711,12грн - заборгованості за відсотками; 27 600,00грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 769,66грн.

Наказ господарського суду від 25.04.2023, разом з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2023, був пред`явлений до виконання до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича (а.с. 72-73).

10 травня 2024 року приватним виконавцем Шаган О.А. винесено постанови ВП НОМЕР_2:

- про відкриття виконавчого провадження (а.с. 91-92);

- про арешт коштів боржника (а.с. 85-86);

- про арешт майна боржника (а.с. 88-89).

В ході виконавчого провадження приватним виконавцем скеровані запити до відповідних органів.

Згідно наданої Головним сервісним центром МВС України регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (ТСЦ МВС №1246) №31/4-1246/247 від 23.05.2023 інформації, на запит приватного виконавця №0129/3447 від 11.05.2023, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 23.05.2023 за громадянкою Єфімовою Людмилою Миколаївною , ІНФОРМАЦІЯ_2 , транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 104).

Управління надання адміністративних послуг у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, на запит приватного виконавця, листом №5531/07-1/15-23 від 29.05.2023 повідомило, що за наявною інформацією, яка міститься в Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України, відсутні відомості щодо зареєстрованих суден, власниками або судновласниками яких є фізичні особи, зазначені в запитах.

Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, на запит приватного підприємця №01-29/3447 від 11.05.2023, листом №ПС/1/12915-23 від 31.05.2023 повідомило, що відповідно до відомостей Журналу реєстрації великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів за Єфімовою Людмилою Миколаївною великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби в Міжрегіональному управлінні не зареєстровані (а.с. 64).

Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій", на запит приватного виконавця від №0129/3447 від 11.05.2023, надано відповідь №6471/2023 від 14.06.2023, в якій повідомлено, що за результатами іменного інформаційного пошуку станом на 09.06.2023 відомостей про об`єкти інтелектуальної власності, власником яких є Єфімова Людмила Миколаївна , не виявлено (а.с. 61-62).

Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно Єфімовій Людмилі Миколаївні на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер майна: 2254746; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, ВМК №882517, ВМК №882518, р. №111, 27.01.2010, Пастарнак І.Й., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, о підтверджується витягом №25317307 від 15.02.2010 (а.с. 97).

Згідно договору купівлі-продажу будинку, ОСОБА_3 (продавець), продала, а Єфімова Людмила Миколаївна (покупець), купила будинок АДРЕСА_3 . за кадастровими номерами :03:006:0147; :03:006:0146 (а.с. 99-101).

Підгородненська міська рада, на запит приватного виконавця №0129/3461 від 11.05.2023, листом №1630 від 22.05.2023 повідомила, що за відомостями реєстру територіальної громади за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Дніпропетровськ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Дніпропетровськ, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 с. Ілларіоново (а.с. 82).

Відділом з організації надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради, на запит приватного виконавця №0129/34622 від 11.05.2023, листом №4/3.10-30 від 18.05.2023 повідомлено, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.02.2012; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14.02.2012; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 11.06.2013; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.09.2016 (а.с. 51).

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на запит приватного виконавця №0129/6791 від 28.07.2023, листом №7778-4-0.223-4748/2-23 від 15.08.2023 повідомило, що станом на 31.12.2022 за Єфімовою Людмилою Миколаївною на праві власності зареєстровані земельні ділянки: кадастровий номер :03:006:0146, площею 0,2500, розташована у АДРЕСА_2 , цільове призначення - 02.01, реєстраційний номер 203, дата реєстрації 01.12.2008, державний акт ЯЖ 381683; кадастровий номер :03:006:0147, площею 0,1200, розташована у АДРЕСА_2 , цільове призначення - 01.03, 204, дата реєстрації 01.12.2008, державний акт ЯЖ 381684.

Додатково повідомлено, що за інформацією, наданою іншими відділами управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відомості щодо реєстрації земельних ділянок на праві власності чи праві користування за Єфімовою Людмилою Миколаївною на території інших адміністративно-територіальних одиниць Дніпропетровської області, станом на 31.12.2012, відсутні. Окрім того, з 01.01.2013 відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (а.с. 57).

17.08.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна (коштів) боржника ВП НОМЕР_2, а саме: будинок за адресою АДРЕСА_2 . Загальна площа (кв.м): 42,90, Житлова площа (кв.м): 20,30, що розташований на земельних ділянках: за кадастровим номером :03:006:0146, площа 0.25га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання - присадибна ділянка за кадастровим номером :03:006:0147, площа 0.12га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання - присадибна ділянка (а.с. 93-96).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №8 від 21.11.2023 дитиною Єфімової Людмили Миколаївни зареєстрований ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком дитини зареєстрований ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 52-53)

З огляду на те що, що в описаному та арештованому будинку боржника зареєстрована малолітня дитина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. до Органу опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпропетровської області направлено лист з проханням надати попередній дозвіл на реалізацію нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 79-80).

Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради, посилаючись на статтю 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", статтю 3 Конвенції про права дитини, статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, листом №603 від 19.02.2024 повідомив приватного виконавця, що заперечує проти реалізації майна де має користування дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 81).

У відповіді на запит виконавця №216701729 від 24.07.2024 до Державної податкової служби України зазначено, що інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та / або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня (а.с. 58).

У відповіді на запит виконавця №216701730 від 24.07.2024 до Державної фіскальної служби України зазначено про наявність у боржника відкритого рахунку в АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 59).

У відповіді на запит виконавця №216701731 від 24.07.2024 до Пенсійного фонду України зазначено про отримання заробітної плати / доходу застрахованої особи від Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №6" Дніпровської міської ради, 01.08.2019 (остання дата роботи) (а.с. 63).

09 серпня 2023 року Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою, якою просить:

- звернути стягнення (надати дозвіл на звернення стягнення) на нерухоме майно боржника Фізичної особи-підприємця Єфімової Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальної площею 42,90кв.м, житловою площею 20,30кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 2254746), в якому зареєстрований малолітній ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженню НОМЕР_2.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2 від 06.09.2024 щодо дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини зареєстрований ОСОБА_9 , матір`ю дитини зареєстрована ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

- щодо ОСОБА_1 відсутні відомості про наявність майна, інформаційна довідка №394028991 від 09.09.2024;

- щодо ОСОБА_10 , відсутні відомості про наявність майна, інформаційна довідка №39409718 від 09.09.2024;

- щодо ОСОБА_9 , містяться відомості про право власності на земельні ділянки.

Розглянувши подання приватного виконавця, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтями 6, 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 48 Закону України "Про виконавче провадження":

- звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч.1);

- у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5);

- стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч.6).

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Приватний виконавець обґрунтував подання, серед іншого, тим, що у боржника інше майно чи кошти, окрім житлового будинку загальною площею 42,90кв.м, житловою площею 20,30кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 2254746), в якому зареєстрований малолітній ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутнє.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна (див. постанови Верховного Суду від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19)).

З наведеного вбачається, що передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливою.

Разом із тим, чинним законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Як вбачається зі змісту пунктів 66-67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, з метою укладення правочинів щодо нерухомого майна, право власності або користування, яким має дитина, до органів опіки та піклування мають звертатися батьки або особи, які їх замінюють, тобто особи, які є власниками майна або законними представниками дитини, у разі якщо остання є власником, й заінтересовані в укладенні правочину.

Водночас особливістю примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання судового рішення є те, що власник майна не є заінтересованою в його реалізації особою й, відповідно, свою волю не виявляє. Продаж такого майна ініціюється державним або приватним виконавцем через спеціальну установу, при цьому зацікавленою особою виступає стягувач у виконавчому провадженні, а не боржник. Разом з тим, стягувач не має права вчиняти дії, пов`язані з передачею майна боржника на примусову реалізацію. В свою чергу боржник, як зазначалося, не є зацікавленою особою, що має наслідком ухилення його від звернення до органів опіки та піклування за отриманням дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке або право користування яким мають діти. В той же час, чинним законодавством не передбачено механізмів зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати такий дозвіл у примусовому порядку.

Аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 2-537/11 (предмет позову - стягнення з фізичної особи інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за договором позики), тобто зі спору, що виник з подібних правовідносин.

В зв`язку з вищенаведеним Велика Палата Верховного Суду в пункті 70 постанови від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19 сформулювала висновки про те, що, на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним або приватним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному або приватному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного або приватного виконавця та/або органу опіки та піклування.

Таким чином, державний чи приватний виконавець спочатку повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування якою мають діти, а в разі відмови органу опіки та піклування, державний чи приватний виконавець з метою виконання судового рішення та забезпечення дотримання прав дітей повинен звернутися до суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 2-537/11 зі спору, що виник з подібних правовідносин).

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частини 1 статті 160 СК України).

Відповідно до частин 1, 4, 6 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Частиною 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання (далі - Правила № 207), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Як встановлено судом та не заперечується приватним виконавцем та стягувачем, у розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , спірному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами загальної площею 42,90кв.м, житловою площею 20,30кв.м, стосовно надання дозволу на примусову реалізацію якого виконавцем внесено подання до Господарського суду Дніпропетровської області, зареєстровані громадянка України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14.02.2012 та її малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.09.2016 (а.с. 51).

Зазначене не суперечить вимогам частини 4 статті 29 ЦК України, частини 1 статті 160 СК України та пункту 18 Правил № 207.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в редакції, що діяла станом на дату реєстрації малолітньої дитини) батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Матеріалами справи підтверджується, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у спірному будинку разом з матір`ю з 06.09.2016, тобто дії щодо реєстрації дитини відбулися задовго до укладення боржником кредитного договору від 22.02.2022 та відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 від 10.05.2024 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 у справі № 904/331/24.

Доказів на підтвердження того, що малолітня дитина ОСОБА_1 не проживає у спірному будинку приватним виконавцем до матеріалів справи не надано.

В силу вимог закону малолітні діти не можуть самостійно обирати місце свого проживання та/або тимчасового знаходження, а враховуючи факт збройної агресії російської федерації проти України, тимчасова відсутність проживання в спірному будинку боржника (батька) та його малолітньої дитини віком 9 років в зв`язку з можливим виїздом в інший більш безпечний регіон або за кордон не може бути підставою для надання дозволу на примусову реалізацію вказаного житлового будинку.

За викладених обставин надання дозволу на примусову реалізацію будинку є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом та порушує її права та інтереси, що є недопустимим.

У цьому контексті суд враховує ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої, найкращі інтереси дитини мають бути пріоритетом при прийнятті публічними органами будь-яких заходів відносно дітей (постанова Європейського Суду з прав людини "Нойлінгер та Шурук проти Швейцарії" (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), скарга №41615/07, §135, ECHR2010).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено також у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Разом з тим, вказаним Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

З аналізу зазначених норм та з урахування практики Європейського суду з прав людини, слід дійти висновку, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати приватні інтереси.

Надання згоди приватному виконавцю на примусову реалізацію будинку призведе до фактичного виселення із житла малолітньої дитини, право користування на яке офіційно зареєстровано за останньою.

Так, судове рішення, яке фактично буде підставою для позбавлення права на житло буде суперечити інтересам малолітньої дитини та загальнонаціональному пріоритету закріпленому в Законі України "Про охорону дитинства".

Окрім наведеного, суд враховує, що орган опіки та піклування Підгородненської міської ради, відмовляючи приватному виконавцю в наданні дозволу на примусову реалізацію житлового будинку, в якому зареєстрована малолітня дитина, виходив з необхідності забезпечення законних прав та інтересів малолітньої та врахував, що надання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна боржника призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та порушення її охоронюваного законом інтересу.

Суд враховує, що органами опіки та піклування здійснюється діяльність, пов`язана із захистом прав дитини, з дотриманням, зокрема, такого принципу, як забезпечення найкращих інтересів дитини.

Зазначений орган є профільною інституцією у питанні дотримання прав дитини та територіально розташований у районі місця реєстрації дитини.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частин 1,3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому в статті 331 ГПК України.

Схожий висновок щодо застосування норм частин 1, 3 статті 435 ЦПК України, зміст яких є тотожним положенням частин 1, 3 статті 331 ГПК України, викладено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 2-537/11 зі спору, що виник з подібних правовідносин.

Зі змісту подання убачається та, як зазначив приватний виконавець у судовому засіданні 17.09.2024, що відображено в протоколі судового засіданні від 17.09.2024, для реалізації арештованого нерухомого майна, в якому зареєстрована малолітня дитина приватному виконавцю необхідний дозвіл суду на примусову реалізацію цього спірного будинку.

Натомість, суд звертає увагу, що ані стягувач, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", ані приватний виконавець до суду з відповідною заявою - про зміну способу виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 у справі № 90425/331/23, зокрема, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника в порядку, передбаченому статтею 331 ГПК України, не зверталися.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що подання приватного виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на житловий будинок, в якому зареєстрована малолітня дитина, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича про звернення стягнення (надання дозволу на звернення стягнення) на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 17.09.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19.09.2024

Суддя Н.М. Євстигнеєва