ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

17 вересня 2024 року Справа № 906/291/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича

на додаткову ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.04.2024

(постановлену о 12:45 год. у м. Житомирі, повний текст складено 16.04.2024)

у справі № 906/291/22 (суддя Прядко О.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича

до Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

про скасування рішення, оформленого протоколом № 1/02-22 від 23.02.2022 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ

за участю представників сторін:

від позивача - Янчук М.О.;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Житомирської області додатковою ухвалою від 11.04.2024 у справі №906/291/22 частково задовольнив заяву представника Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 05.02.2024. Стягнув з фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У іншій частині заяви відмовив.

Така ухвала мотивована тим, що Господарський суд Житомирської області ухвалою від 01.02.2024 у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Мещерякова С.М. про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами від 11.12.2023 у справі №906/291/22 відмовив, рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2023 у справі №906/291/22 залишив в силі.

При цьому, від представника відповідача надійшла заява про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач має понести у зв`язку із переглядом рішення суду за нововиявленими обставинами, становить 20 000 грн.

Проаналізувавши надані заявником докази, з огляду на неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про відсутність підстав присуджувати позивачу всі заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу та стягнути з ФОП Мещерякова С.М. на користь АТ "Житомиробленерго" 13 000 грн таких витрат, в частині стягнення 7 000 грн відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся фізична особа-підприємець Мещеряков Сергій Миколайович, у якій просить додаткову ухвалу скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Скаржник вважає ухвалу суду безпідставною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що відповідач вже стягував аналогічні витрати за розгляд цієї справи.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив в котрому вказує, що суд оцінив рівень адвокатських витрат із фактично понесеними, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права.

Вважає, що суд надав належну оцінку пред`явленим доказам, зробив висновки, які відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Тому просить апеляційну скаргу на додаткову ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.04.2024 у справі № 906/291/22 про перегляд залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

Крім того, відповідач просить поновити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що строк для подання відзиву був пропущений у зв`язку з великим навантаженням у розгляді справ.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву колегія суддів дійшла висновку про його задоволення з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням зазначеного, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу може бути поновлений судом, а з огляду на наведені заявником обставини, суд дійшов висновку про задоволення клопотання Акціонерного товариства "Житомиробленерго", залученню відзиву до матеріалів справи та його врахуванні при апеляційному перегляді.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 17.09.2024 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є завищеним, відповідачем не надано детального розрахунку таких витрат та договір про надання правничої допомоги не містить умов щодо розміру таких витрат. З огляду на вказане, вважає, що додаткову ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.04.2024 у справі № 906/291/22 слід скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повністю.

В судове засідання 17.09.2024 представник відповідача не з`явився. При цьому від представника надійшло клопотання про проведення засідання без його участі, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (т. 3, а. с. 5 на звороті), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, клопотання представника відповідача, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що фізична особа-підприємець Мещеряков Сергій Миколайович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом, у якому просив скасувати рішення Акціонерного товариства "Житомиробленерго" з розгляду акта №01543-21 від 26.09.2021 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії споживачем ФОП Мещеряковим С.М., оформленого протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ №1/02-22 від 23.02.2022 (т. 1, а. с. 1-8).

Господарський суд Житомирської області рішенням від 02.02.2023 у справі №906/291/22 у задоволенні позову відмовив (т. 1, а. с. 138-145).

Господарський суд Житомирської області додатковим рішенням від 20.02.2023 у справі №906/291/22, зокрема, стягнув з фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 1, а. с. 166-170).

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 30.05.2023 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2023 у справі №906/291/22 залишив без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2023 у справі №906/291/22 - без змін (т. 1, а. с. 232-237).

Північно-західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 18.07.2023, серед іншого, стягнув з фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 2, а. с. 27-30).

11.12.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду першої інстанції від представника фізичної особи-підприємця Мещерякова С.М. надійшла заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами від 11.12.2023, у якій останній просив скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2023 у справі №906/291/22 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т. 2, а. с. 40-45).

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 01.02.2024 відмовив у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Мещерякова С.М. про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами від 11.12.2023 у справі №906/291/22, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2023 у справі №906/291/22 залишив в силі (т. 2, а. с. 126-129).

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 15.03.2024 апеляційну скаргу ФОП Мещерякова С.М. на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2024 у справі №906/291/22 не прийняв до розгляду та повернув скаржнику (т. 2, а. с. 157).

Також, 05.02.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява від 05.02.2024 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. До заяви додано, зокрема, копію додаткової угоди №60 від 01.02.2024 до договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019, копію детального опису та розрахунку наданих послуг (робіт) (т.2, а.с.130-136).

Як вказано вище, Господарський суд Житомирської області додатковою ухвалою від 11.04.2024 у справі №906/291/22 частково задовольнив заяву представника Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 05.02.2024. Стягнув з фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У іншій частині заяви відмовив.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення визначається, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правничу допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У запереченнях на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідач вказував, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн (т. 2, а. с. 75-78).

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи правничу допомогу в суді першої інстанції АТ "Житомиробленерго" щодо перегляду саме рішення господарського суду за нововиявленими обставинами за заявою позивача, надавав адвокат Приведьон В.М.

Зокрема, 02.01.2019 між Приведьоном В.М. (адвокат) та АТ "Житомиробленерго" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №1 (далі договір) (т.1, а. с. 150-152), відповідно до п.1.1 якого предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

У п.п.4.1, 4.2 Договору сторони погодили, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правничих послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.

01.02.2024 між адвокатом та АТ "Житомиробленерго" укладено додаткову угоду №60 до договору, у якій зазначено, що відповідно до п.1.1 та 4.1 договору сторони домовилися про умови надання адвокатом клієнту наступної професійної правничої допомоги: аналіз законодавства, вивчення заяви, збір, підготовка та оформлення зібраних доказів, підготовка та надання процесуальних та інших документів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі №906/291/22 за заявою ФОП Мещерякова Сергія Миколайовича про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції, а також визначили розмір гонорару 20 000 грн (т. 2, а. с. 133).

До матеріалів справи додано детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) від 01.02.2024, згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 та додаткової угоди №60 від 01.02.2024, зі змісту якого слідує, що відповідно до п.1.1 та 4.1 договору адвокатом надані клієнту наступні послуги по вивченню та підготовці документів, консультуванні клієнта, прийняття участі в судових засіданнях по справі №906/291/22 за заявою ФОП Мещерякова Сергія Миколайовича про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції на загальну суму 20 000 грн, з яких: консультування клієнта, вивчення заяви, аналіз законодавства, щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства, 2 000 грн; підготовка заперечення на заяву 4 000 грн; збір, оформлення та надання доказів 2 000 грн; прийняття участі у чотирьох засіданнях господарського суду 12 000 грн (т. 2, а. с. 133 на звороті).

При цьому, слід зазначити, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що виокремлення адвокатом послуг консультування клієнта, вивчення заяви, аналіз законодавства та збору, оформлення, надання доказів як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється послугою адвоката з підготовки заперечення на заяву, такі дії є взаємопов`язаними і не потребують окремого виділення. Більше того, з огляду на зміст письмових заперечень і клопотань відповідача, а також перелік приєднаних до них документів (т.2, а.с.75-83, 88-94,102-106), для їх підготування представнику відповідача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід, не потребувалось вивчення великого обсягу фактичних даних, аналізу великої кількості доказів, пошуку та вивчення значної кількості судової практики й приписів діючого законодавства України, враховуючи також те, що адвокат Приведьон В.М. надавав правову допомогу відповідачу з відкриття провадження у справі №906/291/22, ознайомлений з її матеріалами і має сформовану позицію, а відтак підготовка до розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Тому обґрунтованим розміром гонорару за надання послуги з підготовки заперечення на заяву є 5 000 грн.

Окрім того, завищеним і необґрунтованим є визначений заявником розмір гонорару за участь у чотирьох судових засіданнях у справі №906/291/22 на суму 12 000 грн, адже загальний час їх проведення 15.01.2024, 26.01.2024, 29.01.2024, 01.02.2024, з урахуванням затримок, складає приблизно 2 год 36 хв, спірні правовідносини не є складними, засідання відкладалися за клопотаннями представника позивача з причин неможливості останнього прибути до суду або необхідністю ознайомитися з матеріалами справи.

Таким чином, обґрунтованим розміром гонорару за надання правової допомоги у цій частині є 8 000 грн.

Відтак, місцевий господарський суд вірно виснував, що з огляду на встановлену неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, керуючись принципами справедливості та пропорційності, не слід присуджувати до стягнення із позивача всі заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, а стягнути з фізичної особи-підприємця Мещерякова С.М. на користь АТ "Житомиробленерго" 13 000 грн таких витрат, в решті відмовити.

При цьому, суд враховує, що вказані витрати будуть понесені відповідачем саме у зв`язку із розглядом заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а тому стягнення інших витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у цій справі, не є аналогічними за підставою виникнення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Більше того, суд апеляційної інстанції вказує, що апеляційна скарга містить лише посилання на норми Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", практику Верховного Суду, рішення Європейського суду з прав людини, однак не містить обґрунтування, що саме невірно застосовано судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, додаткову ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.04.2024 у справі № 906/291/22 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича - без задоволення.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мещерякова Сергія Миколайовича залишити без задоволення, а додаткову ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.04.2024 у справі № 906/291/22 - без змін.

2. Справу № 906/291/22 надіслати Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "18" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.