УХВАЛА

16 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/4257/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І.

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 07.08.2024

у складі колегії суддів: Філінюк І.Г. головуючий, суддя Аленін О.Ю., суддя Богатир К.В.

за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І. (далі - заявник) 26.08.2024, засобами поштового зв`язку, звернулось з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 у справі № 916/4257/23.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/4257/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024.

Касаційна скарга Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І. не відповідає вимогам статей 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник не погоджується з постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 якою, скасовано п. 5 ухвали Господарського суду Одеської області від 14.02.2024, в цій частині прийнято нове рішення, яким визнано грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України".

Відповідно до підпункту 10 пункту 2 статті Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент звернення із заявою про визнання кредиторський вимог, ставка судового збору за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом, становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 був (на момент звернення із заявою про визнання кредиторських вимог) був встановлений у розмірі 2684, 00 грн.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент подання касаційної скарги).

Отже, звертаючись 26.08.2024 з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 заявнику належало сплатити судовий збір в сумі 10736, 00 грн., (200% від 5368,00(2684*2)).

До касаційної скарги заявника додано докази сплати судового збору в розмірі 6056, 00 грн., тобто в меншому розмірі ніж встановлено Законом.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення Судом принципу змагальності сторін.

Зміст касаційної скарги, не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зазначено відповідну підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав).

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 4680,00 грн. (10736-6056=4680) та зазначити підстави касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 287, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, суддя Верховного Суду,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І. на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 у справі № 916/4257/23 залишити без руху.

2. Надати Державному підприємству "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І. строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Державному підприємству "Дослідне господарство "Андріївське" інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого Вудуда Г.І., що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк