РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2024Справа №910/8075/24
за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джентел"

про стягнення 29 114,40 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джентел" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором про встановлення сервітуту №ТМ-01-С/534 від 31.12.2014 у розмірі 29 114,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у матеріалах справи документами.

Ухвала суду від 03.07.2024 була направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джентел" та отримана останнім 08.07.2024, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.12.2014 між КП "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство) та ТОВ "Джентел" (сервітуарій) укладено договір про встановлення сервітуту №ТМ-01-С/534.

Згідно з п. 1.1, 1.2 Договору сервітуарію - відповідачу надано право обмеженого користування будівлями комунальної власності (надалі - об`єкт розміщення), що знаходяться за адресами зазначеними в Додатку № 1 до Договору для розміщення сервітуарієм телекомунікаційних мереж, комплексу технічних засобів телекомунікацій , призначених для маршрутизації, комутації. передавання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь якого роду по проводових, оптичних чи інших електромагнітних систем, між кінцевим обладнанням, крім радіотехнічних (надалі - обладнання).

Згідно з п. 3.1 Договору сервітуарій зобов`язується вносити підприємству - позивачу, щомісячну плату за користування об`єктом розміщення, відповідно до умов Договору.

Пунктами 3.2, 3.3 Договору передбачено, що розрахунок щомісячної плати за кожен об`єкт розміщення та в цілому за Договором наводиться в Додатку № 1 до даного Договору; щомісячний розмір плати за даним Договором сплачується у якості передоплати та визначається на підставі рахунку, який виставляється підприємством сервітуріарію не пізніше 28 числа кожного місяця. На момент підписання даного договору щомісячна плата становить 1039,80 грн, в тому числі ПДВ 173,30 грн.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що плата сплачується сервітуарієм протягом 7 банківських днів з моменту отримання рахунку від підприємства.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що нарахування плати починається з дати укладення Договору та припиняється з дня підписання сторонами Акту закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту, зразок якого наведено в Додатку № 3 до Договору.

Згідно з п. 4.1.1. Договору відповідач зобов`язується своєчасно та повному обсязі вносити плату за цим Договором, у тому числі у разі внесення змін в складові розрахунків плати.

Відповідно до п. 9.1. Договору даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015.

Пунктом 9.2. Договору визначено, що у разі, якщо одна із сторін не повідомить іншу за один календарний місяць до закінчення терміну дії Договору, Договір вважається пролонгованим на 1 (один) календарний рік на тих же самих умовах.

Згідно з п. 3.3 Договору відповідачу були направлені рахунки за Договором: №60 від 01.01.2022, №388 від 01.02.2022, №749 від 01.03.2022, №2123 від 01.07.2022, №2451 від 01.08.2022, №2880 від 01.09.2022, №3021 від 01.10.2022, №3347 від 01.11.2022, №3685 від 01.12.2022, №54 від 01.01.2023, №372 від 01.02.2023, №706 від 01.03.2023, №1023 від 01.04.2023, №1345 від 01.05.2023, №1667 від 01.06.2023, №1984 від 01.07.2023, №2321 від 01.08.2023, №2629 від 01.09.2023, №2953 від 01.10.2023, №3444 від 01.11.2023, №338 від 01.12.2023, №53 від 01.01.2024, №356 від 01.02.2024, №820 від 01.03.2024, що підтверджується копіями чеків та списків згрупованих поштових відправлень.

Позивач зазначає, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання за Договором щодо здійснення своєчасної плати, у зв`язку з чим за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 29 114,40 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 401 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина 1 статті 402 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 403 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями пункту 3.3. Договору щомісячна плата становить 1039,80 грн, в тому числі ПДВ 173,30 грн.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що плата сплачується сервітуарієм протягом 7 банківських днів з моменту отримання рахунку від підприємства.

Судом встановлено, що строк оплати за Договором за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 є таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснив оплату наданих позивачем послуг за період з 01.01.2022 по 30.04.2024, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 29 114,40 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джентел" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенко, 7-А, ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) 29 114 (двадцять дев`ять тисяч сто чотирнадцять) грн. 40 коп. заборгованості, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна