ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024м. ХарківСправа № 922/1780/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл", м.Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м.Харків
про стягнення коштів 362 250,00 грн.
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явивя.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за поставлений за договором №14Т/04-21 від 14.04.2024 товар у розмірі 362 250,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2024 відкрито провадження у справі №922/1780/24 та її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.06.2024 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.№15254), в якому проти наявної у нього заборгованості за договором не заперечує, при цьому просить надати йому відстрочку виконання рішення по справі № 922/1780/24 строком до 31.12.2024 року, посилаючись на скрутне фінансове становище відповідача, яке обумовлене військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням воєнного стану та форс-мажорними обставинами.Також у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.06.2024 задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про перехід до розгляду справи N922/1780/24 за правилами загального позовного провадження; здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 922/4633/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.07.2024 о 12:15.

27.06.2024 від позивача надійши заперечення на клопотання (заяву) про відстрочення сплати заборгованості (вх.16707).

Розгляд справи в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи в умовах дії в Україні воєнного стану.

Протокольною ухвалою від 21.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2024 о 11:00.

Представник позивача у судове засідання 11.09.2024 не з`явився, надав до суду заяву (вх.№ 21034 від 21.08.2024), в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач свого представника у судове засідання не направав (вх.№ 20970 від 20.08.2024) про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали в електронному вигляді до його зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС (Довідка про доставку електронного листа).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне

14.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «САН ОЙЛ» (надалі- Позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством «Харківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі Відповідач, Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу (поставки) товарів №14Т/04-21, за умовами якого Постачальник прийняв на себе зобов`язання поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець, в свою чергу, приймати та оплачувати наступні товари: Бензин А-92, Бензин А-95, Дизельне паливо (талони) (Товар).

Відповідно до п.3.1 Договору його ціна становить 1 837 800,00 гривень, в тому числі ПДВ 306 300,00 грн., що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості Товару.

Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору (п.3.2 Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору розрахунки за придбаний Товар проводяться шляхом оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару.

Відповідно до п. 4.3. Договору Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 120 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. Документи, зазначені в п. 4.2. Договору, Постачальник передав Покупцю нарочно, про що свідчить підпис та печатка Покупця на видаткових накладних.

Згідно п.5.4 Договору після передачі Товару на виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар та передає їх Постачальнику.

Позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначає про те, що останній, як Постачальник за вищевказаним договором поставив відповідачу, як Покупцю обумовлений сторонами товар за видатковими накладними № 40 061 від 22 липня 2021 р. на суму 130 260,00 грн. ,№ 40 501 від 17 серпня 2021 р. на суму 381 990,00 грн та актами прийому-передачі талонів на ПММ № 40 061 від 22 липня 2021 р. та № 40 501 від 17 серпня 2021 р.

Відповідач товар від позивача отримав, втім його вартість сплатив частково на суму 150 000,00 грн., у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за Договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з Доставкою) №14Т/04-21 від 14.04.2021 року складає 362 250,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки продукції на підставі укладеного договору.

Відповідно до ст.712 ЦК Україниза договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що позивачем поставка товару відповідачу за Договором 14Т/04-21 від 14.04.2021 року підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних № 40 061 від 22 липня 2021 р. на суму 130 260,00 грн. ,№ 40 501 від 17 серпня 2021 р. на суму 381 990,00 грн, які підписані уповноваженими представниками покупця та постачальника без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості поставленого товару.

Наявність розміру заборгованості у сумі 362 250,00 грн. за Договором 14Т/04-21 від 14.04.2021 року відповідачем не заперечується.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо оплати поставленого товару, визначений пунктом 4.3, та є таким, що настав.

Так, за видатковою накладною № 40 061 від 22 липня 2021 р. на суму 130 260,00 грн. строк оплати настав 20.11.2021 року; за видатковою накладною № 40 501 від 17 серпня 2021 р. на суму 381 990,00 грн. строк оплати настав 16.12.2021 року.

За таких обставин у зв`язку із частковою оплатою відповідачем товару на загальну суму 150 000,00 грн., суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором 14Т/04-21 від 14.04.2021 року в сумі 362 250,00 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення по справі строком до 31.12.2024 року.

Клопотання обґрунтовано існуванням на території України надзвичайних обставин, а саме збройної агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану, що значно ускладнило провадження підприємницької діяльності та негативно вплинуло на фінансовий стан відповідача.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.09., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно з ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши обґрунтування відповідача, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо визнання Торгово-промисловою палатою України форс-мажарною обставиною (обставиною непереборної сили) - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану суд зазначає про недоведеність заявником того, як наведені вище обставини об`єктивно впливають на неможливість виконання судового рішення та на затримку у строках такого виконання. Суд також звертає увагу на те, що строк оплати за поставлений товар за Договором настав у листопаді та грудні 2021 року, тобто ще до початку запровадження воєнного стану в Україні.

Положення частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, посилання відповідача на скрутний фінансовий стан не є виключними обставинами. Суд зазначає, що скрутне фінансове становище не є безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення. При цьому, фінансові ускладнення не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відсутність грошових коштів не є виключною обставиною та має негативний вплив на фінансовий стан не лише відповідача, а й позивача у справі та здійснювану ним господарську діяльність.

Відповідачем, у розумінні наведених вище приписів законодавства, не обґрунтовано в чому полягає виключність обставин, якими він обґрунтовує свою вимогу щодо відстрочення виконання рішення.

З огляду на встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи баланс інтересів сторін, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до ст.123,129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (61202, місто Харків, вул. Ахсарова, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «САН ОЙЛ» (61058, Харківська обл., місто Харків, вул. Роллана Ромен, будинок 12; ) заборгованість за поставлений за договором №14Т/04-21 від 14.04.2024 товар у розмірі 362 250 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору 4 347 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "19" вересня 2024 р.

Суддя С.Ч. Жельне