ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
13.09.2024 Справа № 917/1524/24
м. Полтава
Суддя Солодюк О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову по справі № 917/1524/24
про витребування земельних ділянок
ВСТАНОВИВ:
11.09.2024 (вх. № 1593/24) Оболонська сільська рада (позивач) звернулась до суду з позовною заявою з вимогами до відповідача про:
Ухвалою суду від 13.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1524/24. Ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 15.10.2024 на 09:55 год.
Оболонська сільська рада (заявник) подала разом з позовною заявою до суду заяву про забезпечення позову, якою просить суд:
В обґрунтування поданої заяви заявник вказує наступне.
У березні 2021 року Оболонська сільська рада звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Оболонь» про:
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.07.2022 року у справі №917/294/21 залишено без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2022 року, якими припинено право приватної власності ПСП «Оболонь» на спірні земельні ділянки.
Оболонська сільська рада, з метою виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2022 року, звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області з заявою щодо припинення права приватної власності ПСП «Оболонь» на спірні земельні ділянки.
Для забезпечення виконання рішення суду в справі №917/294/21, Оболонська сільська рада, звернулася до Господарського суду Полтавської області із заявою про зміну способу виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2022 р. по справі №917/294/21, однак ухвалою суду від 30.03.2023 р. Оболонській сільській раді відмовлено в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення.
Поділ земельної ділянки підтверджується відповіддю Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.02.2023 року №936/15-23 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, надані на запит Оболонської сільської ради.
Попередні дії ПСП «Оболонь», як зазначає заявник, свідчать про уникнення виконання рішення суду, і не вжиття заходів забезпечення позову, при поданні нового позову може призвести до неможливості виконання рішення суду, як це сталося у справі №917/294/21, оскільки у разі поділу, об`єднання спірної земельної ділянки, унеможливиться ефективний захист порушеного права Оболонської сільської ради, так як за умови зміни площі земельної ділянки, скасування кадастрового номеру такої земельної ділянки, що є предметом спору, буде відсутній об`єкт права, стосовно якого Оболонська сільська рада просить захистити своє порушене право.
Беручи до уваги надану ПСП «Оболонь» законодавчу можливість здійснювати функції розпорядника земельної ділянки на власний розсуд, заявник вважає, що у випадку припинення існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав в результаті поділу, об`єднання, продажу земельної ділянки, Оболонська сільська рада буде змушена повторно захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до суду.
Отже, невжиття заходів до забезпечення позову, зробить неможливим реальний захист прав Оболонської сільської ради в разі задоволення позову.
В свою чергу, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ПСП «Оболонь» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера стосовно земельної ділянки, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів ПСП «Оболонь», а лише запровадить законні обмеження, дасть змогу дозволить створити належні умови для виконання рішення та запобігти перешкоджанню у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Крім цього, вжиття відповідних заходів забезпечення позову не є вкрай обтяжливим для ПСП «Оболонь», а невжиття таких заходів може призвести до більш негативних наслідків, ніж у разі їх застосування.
Враховуючи наведене, заходи до забезпечення позову, які Оболонська сільська рада просить вжити, спрямовані на захист права на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права.
Заявник зазначає, що Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 р. по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Отже, поділ, об`єднання земельних ділянок під час розгляду справи, унеможливить реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде укладене на користь позивача.
Розглянувши заяву, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Відповідно до ч.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (зі змінами та доповненнями) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18).
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно (земельну ділянку), суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Для належної реалізації завдань судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.
З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, а також зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, що призведене до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, наявні обґрунтовані доводи щодо необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову.
Разом з тим, у разі поділу або об`єднання земельних ділянок, спірна земельна ділянка перестане існувати як об`єкт цивільних права, що призведе до неможливості задоволення позову, що буде свідчити про вжиття неефективних заходів, спрямованих на поновлення інтересів позивача.
Крім того, у разі внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про права інших фізичних чи юридичних осіб на спірну земельну ділянку вже після звернення до суду з вказаним позовом, буде неможливо поновити порушені права позивача в рамка одного позовного провадження, адже потребуватиме пред`явлення нового позову про відновлення таких прав.
Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 136 - 140, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:
1. Заяву Оболонської сільської ради про забезпечення позову задовольнити.
3. Дана ухвала суду є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
4. Ухвала набрала законної сили 13.09.2024 року.
5. Ухвала дійсна для пред`явлення державному виконавцю до 14.09.2027 року.
Згідно ч.8 ст.140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.