ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2024 р. Справа№ 920/344/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Палія В.В.

суддів: Вовка І.В.

Сибіги О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця»

на рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024

у справі №920/344/24 (суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод «ТЕМП»

про стягнення 261 190, 76 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» (далі - позивач)звернулось з позовом до Господарського суду Сумської області, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод «ТЕМП» (далі - відповідач) на користь АТ «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» 261 190, 76 грн, з яких 258 199, 16 грн штрафу, 2991, 60 грн пені, нарахованих на підставі Договору поставки №ЦЗВ-03-04523-01 від 11.10.2023; судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товар на суму 1 665 887, 76 грн поставлений відповідачем з простроченням строку, обумовленого Договором. Решту Товару на суму 55 440 грн не поставлено. Таким чином, відповідачем неналежно виконано свої зобов`язання за Договором, чим порушено вимоги пунктів 1.1. та 4.2. Договору, тому позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 258 199, 16 грн та 2991, 60 грн пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод «ТЕМП» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» AT «Укрзалізниця» 2123, 69 грн пені, 23 377, 21 грн штрафу, 3028 грн витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки продукції в установлений договором строк.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 90% в частині суми несвоєчасно поставленого товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 234 821, 95 грн штрафу, 867, 91 грн пені та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду в частині відмови у задоволенні 234 821,95 грн штрафу та 867,91 грн пені є необґрунтованим, протиправним та таким, що було ухвалене за неправильного застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Крім того, скаржник зазначає, що твердження суду першої інстанції щодо початку перебігу строку на поставку товару з 22.12.2023 по 20.01.2024 включно є невірним, оскільки товар на суму 661 807,20 грн згідно з товарно-транспортною накладною від 15.01.2024 №Р1201 поставлено поза межами строку дії рознарядки.

Також, позивач не погоджується із зменшенням на 90% розміру штрафу, що стягується з відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №920/344/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Палій В.В. - головуючий суддя; судді - Вовк І.В, Сибіга О.М.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №920/344/24 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 18.06.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

11.10.2023 між АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» AT «Укрзалізниця» (покупець) та ТОВ «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ДОСЛІДНО- ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД «ТЕМП» (постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-03-04523-01 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.

Найменування товару: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничною руху (запасні частини до автогальмівного обладнання (далі - товар) (п 1.2. Договору).

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у специфікації до цього договору (п. 1.3. договору).

Згідно специфіції №1 до договору визначено 16 видів товару.

Згідно з п. 4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару.

Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.

Місце поставки - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки покупця).

Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Пунктом 4.5. розділу 4 договору сторони домовились, що рознарядка Покупця на Товар направляється постачальнику в один з таких способів:

на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;

шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому Договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь - якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу.

Згідно п. 4.6. та 4.7. договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому - передачі товару та/або видаткової накладної. Акт прийому-передачі товару зі сторони покупця підписується уповноваженими особами з числа тих, які визначені у п. 4.3 цього договору, а видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання умов цього договору підписуються особами, відповідальними за приймання товару.

Згідно п. 6.3. договору загальна ціна договору становить 9 495 445,20 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 1 899 089,04 грн, усього з ПДВ 11 394 534,24 грн. Ціна договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням нього договору, не сплачується покупцем окремо та вважається врахованою у ціну цього договору.

Згідно розділу 7 договору оплата за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться покупцем на 10 (десятий) робочий день з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог законодавства України, відповідно до рахунку - фактури на поставлену партію товару, обумовлену згідно з п. 4.2 цього договору при наявності документів зазначених у п. 5.4 цього договору. Сторони узгодили, що для цілей договору робочим днем вважається робочий день в апараті управління покупця, а саме - день календарного тижня, на який відповідно до законодавства України не припадає або не перенесений вихідний, святковий, неробочий день. Датою здійснення оплати за ним договором вважається дата відправлення коштів обслуговуючим банком Покупця його платіжного доручення щодо перерахування відповідної суми на користь постачальника, що підтверджується відповідною позначкою банку, зазначеною у розрахунковому документі в реквізиті «Дата виконання». Остаточні фінансові взаєморозрахунки Сторони здійснюють після підписання акта звірки взаєморозрахунків, який складається і підписується уповноваженими представниками Сторін, за умови наявності документів визначених п.7.3. цього договору.

У разі прострочення постачальником строків поставки товару, строк оплати за такий товар збільшується та кожний календарний день прострочення поставки товару на 1 (один) робочий день відповідно. Простроченням є різниця календарних днів між плановою датою прибуття товару на умовах відповідно до п. 4.2 цього договору та датою фактичної поставки товару.

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. розділу 9 договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.

Згідно п. 11.1. договору постачальник до підписання договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 5 %, що становить 569 726,71 грн від вартості цього договору. Строк дії забезпечення виконання цього договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання договору і обов`язково повинен перевищувати строк дії договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць.

Згідно п. 11.8. у разі порушення постачальником умов цього договору, а саме невиконання та/або неналежного виконання них своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі непоставки товару у термін, встановлений п. 4.2 цього договору. Покупець стягує забезпечення виконання договору та/або має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, письмово повідомивши про це постачальника.

Згідно п. 16.1. договору договір діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 31.12.2023. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо поставки та оплати товару, а також гарантійних зобов`язань на товар в межах строків, визначених умовами цього договору.

14.12.2023 філією «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» направлено засобами поштового зв`язку (Укрпошта) на адресу ТОВ «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ МБДЕ ЗАВОД «ТЕМП» рознарядку (дозвіл) від 13.12.2023 №ЦЗВ-20/4943 на відвантаження продукції на суму 1 721 327,76 грн з ПДВ.

Вантажоодержувач - відділ складського господарства (Фастів) виробничого підрозділу складського господарства філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару та/або видаткової накладної (п. 4.6. розділу 4 договору).

Товар на загальну суму 1 665 887,76 грн поставлений постачальником:

на суму 661 807,20 грн, згідно видаткової накладної від 12.01.2024 №1 та товарно-транспортної накладної від 12.01.2024 №Р1201, отримано покупцем 15.01.2024;

на суму 593 068,56 грн, згідно видаткової накладної від 19.01.2024 №3 та товарно-транспортної накладної від 19.01.2024 №Р1901, отримано покупцем 23.01.2024;

на суму 411 012,00 грн, згідно видаткової накладної від 25.01.2024 №5 та товарно-транспортної накладної від 25.01.2024 №Р2501, отримано покупцем 26.01.2024;

Решту товару на суму 55 440,00 грн відповідачем не поставлено.

30.01.2024 позивачем направлено відповідачу претензію №ЦЗВ-20/490 про сплату штрафних санкцій в сумі 158 928, 04 грн. У претензії позивач вказав, що протягом дії терміну рознарядки відповідачем поставлено товар за видатковою накладною від 12.01.2024 №1 на суму 661 908,20 грн. товар на суму 1 004 080, 56 грн за видатковими накладними №3 від 19.01.2024 та №5 від 25.01.2024, поставлено з простроченням строку. Товар на суму 55440, 00 грн не поставлено.

07.02.2024 відповідачем направлено відповідь на претензію №083, відповідно до якої відповідач не погодився з нарахованими штрафними санкціями, так як поставка товару здійснена у відповідності до умов договору. Позивачем невірно визначено кінцеву дату поставки товару 13.01.2024, оскільки рознарядка отримана відповідачем 21.12.2023 та, відповідно до п. 4.2. договору, строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Незважаючи на постійні обстріли території Сумської області з боку російської федерації, відповідачем вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо належного виконання умов договору, умови договору поставки були розроблені задовго до активних воєнних дії в Україні, коли були зовсім інші умови для виробників такого обладнання. Одночасно зі спрямуванням на адресу відповідача претензії, позивачем було спрямовано вимогу від 30.01.2024 №ЦЗВ -20/491 до АТ «ПУМБ» про списання протягом п`яти банківських днів з рахунків відповідача банківського забезпечення в сумі 569 726,21 грн, згідно з гарантією від 04.10.2023 №DNIG 319155245, яка банком була виконана - грошові кошти з рахунків відповідача в сумі 569 726,21 грн в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору від 11.10.2023 №ЦЗВ-03-04523-01, списано на користь позивача.

Позивач зауважує, що відповідачем неналежно виконано свої зобов`язання за договором, чим порушено вимоги п. 4.2. договору, у зв`язку з чим, відповідачу нараховані штрафні санкції (пеня, штраф) у сумі 261 190,76 грн згідно розрахунку:

розрахунок штрафу:1 721 327,76 грн (вартість товару, непоставленого постачальником в строк, обумовлений договором) х 15% (розмір штрафу, встановлений підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. договору) = 258 199,16 грн.

розрахунок пені: 55 440,00 грн (сума недопоставленого товару, період розрахунку 29.01.2024 до 22.03.2024), розмір пені 0,1% становить 2991,60 грн.

Враховуючи, що на момент подання позову, претензія залишена без задоволення, штраф відповідачем на рахунок позивача не сплачено, решту товару на суму 55 440,00 грн. не поставлено, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача 261 190, 76 грн, з яких 258 199,16 грн штрафу, 2991,60 грн пені, нарахованих на підставі договору поставки №ЦЗВ-03-04523-01 від 11.10.2023.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рознарядка (дозвіл) від 13.12.2023 №ЦЗВ-20/4943 отримана відповідачем 21.12.2023, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, строк на поставку товару (30 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем) починається 22.12.2023 та закінчується 20.01.2024 включно.

Товар на загальну суму 1 665 887,76 грн поставлений постачальником:

- на суму 661 807,20 грн, згідно видаткової накладної від 12.01.2024 №1 та товарно-транспортної накладної від 12.01.2024 №Р1201, отримано покупцем 15.01.2024;

- на суму 593 068,56 грн, згідно видаткової накладної від 19.01.2024 №3 та товарно-транспортної накладної від 19.01.2024 №Р1901, отримано покупцем 23.01.2024;

- на суму 411 012,00 грн, згідно видаткової накладної від 25.01.2024 №5 та товарно-транспортної накладної від 25.01.2024 №Р2501, отримано покупцем 26.01.2024;

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами товар на суму 55 440,00 грн відповідачем не поставлено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інтсанції, що товар на суму 661 807,20 грн, згідно видаткової накладної від 12.01.2024 №1, поставлено позивачу 15.01.2024 в межах строку дії рознарядки.

Товар на суму 593 068,56 грн, згідно видаткової накладної від 19.01.2024 №3, отримано покупцем 23.01.2024; на суму 411 012,00 грн, згідно видаткової накладної від 25.01.2024 №5, отримано покупцем 26.01.2024, тобто після закінчення строку, визначеного п. 4.2. договору. Отже, товар на загальну суму 1 004 080, 56 грн поставлено відповідачем з пропуском строку дії рознарядки.

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. розділу 9 договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок нарахування штрафу та пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 158 928, 08 грн штрафу та 2123, 69 грн.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи №904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи №916/553/19).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року №7-рп/2013).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, викладено правову позицію, відповідно до якої за частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 Цивільного кодексу України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, вирішуючи питання зменшення штрафу, вірно оцінив аргументи і докази сторін, врахував майновий стан сторін.

А тому, оцінивши доводи, на які посилаються сторони, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру штрафу на 90%, а саме до 23377, 21 грн.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафу є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. При цьому, колегією суддів враховано відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору.

Слід також зазначити, що чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обґрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким позовні вимоги задоволено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не встановив (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2024 у справі №920/344/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії Центр забезпечення виробництва АТ «Укрзалізниця».

4. Матеріали справи №920/344/24 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено після виходу головуючого судді Палія В.В. з відпустки - 09.09.2024.

Головуючий суддя В.В. Палій

Судді І.В. Вовк

О.М. Сибіга