РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2024Справа № 910/5612/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

2) Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс"

про стягнення 784 780,08 грн

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (відповідач-1) та Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" (відповідач-2) про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам законодавства не відшкодував позивачу шкоду в розмірі ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи (198 000,00), завдану страхувальником відповідача-1 внаслідок ДТП, у порядку суброгації. Також позивачем заявлено вимоги до відповідача-2 як до особи, працівником якої завдано матеріальну шкоду, про стягнення грошових коштів у сумі 586 780,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2024 відкрито провадження у справі № 910/5612/24 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Копія вказаної ухвали суду доставлена позивачу та відповідачам до електронних кабінетів 14.05.2024 о 17:50 год. та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається отриманою останніми 15.05.2024.

21.05.2024 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуються позовні вимоги заявлені позивачем у даній справі з посиланням на те, що страхувальником не повідомлено про обставини ДТП, що, у свою чергу, позбавило відповідача-1 можливості та передбаченого договором права щодо розслідування події, а саме встановлення причин, обставин та наслідків події, можливості визначити розмір завданих збитків. Крім того, відповідачем-1 вказується на необґрунтованість розміру матеріальної шкоди, оскільки останній розрахований без урахування фізичного зносу.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позов не скористався.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

27.10.2022 між позивачем (ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування") та ТОВ "Престиж-Транс" укладено договір страхування наземного транспорту № 1184-22-7/ЛСВ, згідно з яким позивачем взято на себе зобов`язання компенсувати ТОВ "Престиж-Транс" будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_1 .

21.08.2023 у м. Львові сталась дорожня-транспортна пригода за участі автомобіля Мерседес», д.н. НОМЕР_1 , та трамваю «Тетра КТА-Д», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2023 у справі № 461/7036/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до звіту № 685/23 від 06.09.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес», д.н. НОМЕР_1 , склала 809 507,75 грн, однак відповідно до виставленого рахунку № 59314 від 06.09.2023 фактично вартість відновлювального ремонту склала 784 780,08 грн.

Згідно зі страховим актом № 006.02101523-1 від 11.09.2023 погоджено виплату страхового відшкодування в розмірі 784 780,08 грн.

Позивачем виплачено ТОВ "Престиж-Транс" страхове відшкодування в розмірі 784 780,08 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 45813525 від 12.09.2023.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб «Тетра КТА-Д», д.н. 1160, було застраховано у ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" згідно з договором комплексного страхування відповідальності перевізника, відповідальності перед третіми особами під час проведення господарської діяльності юридичними або фізичними особами-підприємцями, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування майна № 711006/2201-1001219, з лімітом відповідальності в розмірі 200 000,00 грн та франшизою 2 000,00 грн позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 198 000,00 грн.

Листом від 20.09.2023 відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на умови укладеного між відповідачем та Львівським комунальним підприємством "Львівелектротранс" договору № 711006/2201-1001219, зокрема, порушення його страхувальником п.п. 16.1.7, 17.13.5, 19.1.1 вказаного договору, що позбавило відповідача можливості та передбаченого договором права щодо розслідування події, а саме встановлення причин, обставин, наслідків події, що має ознаки страхового випадку та визначення розміру завданих збитків.

Крім того, позивачем заявляються вимоги до Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" про стягнення з 586 780,08 грн (784 780,08 - 198 000,00) як до особи, працівником якої завдано матеріальну шкоду, виплачену страхувальнику позивача.

Приймаючи рішення у даній справі, суд керувався таким.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Об`єктом страхування можуть бути, зокрема, майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Як визначено ст. 982 Цивільного кодексу України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Страхувальником може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 104 ЗУ «Про страхування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порядок прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхової виплати визначається в договорі страхування або законодавством України.

У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової виплати страховик зобов`язаний протягом строку, передбаченого договором страхування або законодавством, повідомити страхувальника (іншу особу, яка відповідно до договору або законодавства має право на отримання страхової виплати) у письмовій формі про прийняте рішення з обґрунтуванням підстави відмови.

Згідно з ч. 2 вказаної норми підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат є, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником (особою, визначеною у договорі страхування або законодавством) про настання страхового випадку без поважних причин або невиконання інших обов`язків, визначених договором страхування або законодавством, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків).

Згідно зі ст. 108 Цивільного кодексу України страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Крім того, відносини зі страхування можуть бути регресними.

Так, регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою.

У свою чергу, суброгація - це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми).

Таким чином, відносини між позивачем та відповідачем-1 (ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна") є суброгацією, яка допускається у договорах майнового страхування, та правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та.

У той же час, вимога до Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" є регресною вимогою, що регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Під час розгляду даної справи судом враховано, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Водночас, у разі не покриття такої шкоди лімітом відповідальності страховика винної в ДТП особи, позивачем можуть бути заявлені регресні вимоги до особи з вини якого заподіяно шкоду.

При цьому судом не беруться до уваги заперечення відповідача-1, викладені у відзиві на позов, про порушення страхувальником обов`язків щодо повідомлення його про обставини ДТП, що унеможливило для відповідача-1 реалізацію права на розслідування події, а саме встановлення причин, обставин, наслідків події, яка має ознаки страхового випадку, та визначення розміру завданих збитків з огляду на наступне.

Так, страхувальником відповідача-1 (ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна") є відповідач-2 (ЛКП "Львівелектротранс") та неповідомлення та невиконання останнім своїх обов`язків за договором страхування не є підставою для нездійснення відшкодування понесеної позивачем шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 104 ЗУ «Про страхування» несвоєчасне повідомлення страхувальником (особою, визначеною у договорі страхування або законодавством) про настання страхового випадку без поважних причин або невиконання інших обов`язків, визначених договором страхування або законодавством, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків) є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат.

Водночас, така страхова виплата здійснювалась позивачем його страхувальнику (ТОВ «Престиж-Транс»), у той час, як заявлена позивачем до відповідача-1 вимога є вимогою в порядку суброгації, тобто переходом до нього права вимоги.

Також відповідачем-1 не обґрунтовано, яким саме чином несвоєчасне повідомлення страхувальником призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку, оскільки вина водія відповідача-2 встановлена в судовому порядку на підставі матеріалів про адміністративне правопорушення (протоколом серії ААД № 570898 від 21.08.2023, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП).

Крім того, судом не беруться до уваги заперечення відповідача-1 щодо необґрунтованого розміру матеріальної шкоди, оскільки такі заперечення мотивовані посиланням на норми спеціального Закону, а саме Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Також розмір шкоди (збитків) підтверджується рахунком та здійсненим позивачем відшкодуванням у розмірі 784 780,08 грн.

Водночас, між позивачем та його страхувальником, а також між відповідачами укладено договори добровільного страхування, які, у свою чергу, регулюються ЗУ «Про страхування», а не ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача до відповідача-1 про стягнення з останнього шкоди в межах ліміту відповідальності 200 000,00 грн та за вирахуванням франшизи в розмірі 2 000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 198 000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено регресні вимоги до відповідача-2 (ЛКП "Львівелектротранс") про стягнення з останнього 586 780,08 грн, які не покриваються лімітом відповідальності відповідача-1 за укладеним договором страхування.

Стосовно вказаних вимог, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як визначено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Так, як встановлено у постанові Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2023 у справі № 461/7036/23, винна в ДТП особа ОСОБА_1 працює водієм у юридичній особі відповідача-2 "Львівелектротранс".

Отже, відповідальною особою за відшкодування шкоди, завданої її працівником, є відповідач-2.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача до відповідача-2 щодо стягнення з останнього 586 780,08 грн обґрунтованими, відповідачами під час розгляду справи не спростованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді сплати судового збору покладаються судом на відповідачів пропорційно розміру заявлених до них вимог, а саме на відповідача-1 у розмірі 2 970,00 грн, на відповідача-2 - в розмірі 8 801,70 грн.

Крім того, позивач вказував про понесення 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу, проте доказів понесення таких витрат позивачем до ухвалення рішення не надано, у зв`язку з чим судом не здійснюється розподілення витрат на правничу допомогу під час постановлення рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, код 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, код 33908322) суму страхового відшкодування в розмірі 198 000,00 грн (сто дев`яносто вісім тисяч грн 00 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 970,00 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят грн 00 коп.).

3. Стягнути з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" (79013, м. Львів, вул. Сахарова Академіка, буд. 2, код 03328406) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, код 33908322) суму страхового відшкодування в розмірі 586 780,08 грн (п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят грн 08 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 801,70 грн (вісім тисяч вісімсот одну грн 70 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.09.2024.

Суддя О.Г. Удалова