УХВАЛА

18 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 909/567/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про відвід судді Студенця В.І.

та заяву судді Студенця В.І.

про самовідвід від розгляду

справи № 909/567/23

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Оріана"

про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 110 330, 76 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1., Михайлюк Н.М.

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024 справу №909/567/23 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Вронська Г.О. (головуючий), судді: Губенко Н.М., Кондратова І.Д.

Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження Заступника керівника Апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/1187 від 25.06.2024 у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г.О. для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №909/567/23. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справи №909/567/23: Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М. від 26.06.2024 прийнято до свого провадження справу №909/567/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.07.2024.

Ухвалами Верховного Суду від 17.07.2024 та від 04.09.2024 оголошено перерву у розгляді справи №909/567/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 до 18.09.2024.

Перед судовим засіданням у справі 18.09.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Студенця В.І. від розгляду справи №909/567/23.

Заяву про відвід мотивовано тим, що у судових засіданнях 17.07.2024 та 04.09.2024 суд у повному складі виходив у нарадчу кімнату, але після тривалого часу виходив з нарадчої кімнати без прийнятого рішення по суті спору; також суд не постановляв ухвал про повернення із нарадчої кімнати та продовження розгляду справи (відсутні, як протокольні ухвали суду так і в реєстрі). Дані твердження підтверджуються протоколами судових засідань від 17.07.2024 та від 04.09.2024. Водночас ухвалами Верховного Суду від 17.07.2024 та від 04.09.2024 оголошувались перерви у розгляді даної справи до 18.09.2024. У судових засіданнях обґрунтовано та озвучено позицію сторін, заслухано докази та пояснення. Нових доказів та письмових пояснень від сторін не поступало. Отже, вихід суду до нарадчої кімнати як 17.07.2024 так і 04.09.2024, так і вихід з нарадчої кімнати було зумовлено тим, що суд пройшов усі стадії процесу та бажав прийняти рішення по суті спору, але не із зрозумілих причин, ймовірно наявності спірних питань, двічі, суд вертається із нарадчої кімнати, аргументуючи необхідністю дослідження якихось нових доказів та обставин. Так Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під головуванням судді Студенець В.І., зокрема тільки 17.07.2024 року було прийнято 7 рішень (ухвал та постанов Суду), зокрема у справі №903/1140/23, 904/3157/23, 910/16877/23, 910/6133/22, 910/10264/23 920/967/23. А 04.09.2024 року було прийнято 10 рішень у різних справах, зокрема №927/1187/23, 903/1302/23, 911/1402/23, 910/4273/22, 906/470/23, 909/567/23, 910/14448/23, 910/14472/21, 910/5550/23, 910/17454/23. Отже, у Суду не було підстав для не прийняття та затягування із винесенням рішення, так як зокрема 17.07.2024 року та 04.09.2024 року Суд під головуванням судді Студенця В.І. міг приймати рішення. Отже, Суд допустив вибіркову перевагу в здійсненні правосуддя, не забезпечив того, щоб у даній справі була застосована належна правова процедура та право на справедливий суд. Дані обставини породжують обґрунтований сумнів щодо об`єктивності та неупередженості судді Студенця В.І. при розгляді справи № 909/567/23.

Крім того посилається на те, що головуючий суддя Студенець В.І. закінчив Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого (сьогодні Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) та у свій час був однокурсником та одногрупником добрим другом працівника АТ «Оріана» - начальника відділу управління майном Безрукого Руслана Ярославовича а також юрисконсульта АТ «Оріана» Вороняк Анни Євгенівни . Безрукий Р.Я. також співпрацював в минулих роках із Студенець Володимиром Івановичем в органах прокуратури, де їх неодноразово бачили за дружніми розмовами. Також дані факти підтверджуються показами свідків: Головного бухгалтера АТ «Оріана» ОСОБА_6 та заступника Генерального директора ОСОБА_7 (протоколи допиту свідків додаються).

Зазначає, що з часу постановлення ухвали про відкриття, 13 травня 2024 року та до виходу в нарадчу кімнату перший раз 17.07.2024 року, суд мав можливість дотримати строки розгляду справи, але умисно їх порушив, та затягує час із вирішенням справи по суті спору. А тому вважає, що є достатньо обґрунтованим вважати наявність ризиків об`єктивності та неупередженості розгляду справи головуючим суддею Студенцем В.І. при розгляді даної справи.

З огляду на наведене вважає, що з позиції стороннього спостерігача можна припустити наявність обґрунтованого сумніву в не упередженості та об`єктивності судді Студенця В.І., а також його небезсторонності у цій справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді Студенця В.І. сформована в системі «Електронний суд» 17.09.2024, проте надійшла до суду 18.09.2023 - у день судового засідання, то така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу - Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: головуючий суддя - Студенець В.І., судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

Крім того, через канцелярію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 18.09.2024 суддею Студенцем В.І. подано заяву про самовідвід від розгляду справи №909/567/23, яку мотивовано тим, що ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Студенця В.І. від розгляду справи №909/567/23, яку обґрунтовано наявністю сумніву в не упередженості та об`єктивності судді Студенця В.І., а також його небезсторонності у цій справі, оскільки головуючий суддя закінчив Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого (сьогодні Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) та у свій час був однокурсником та одногрупником добрим другом працівника АТ «Оріана» - начальника відділу управління майном Безрукого Руслана Ярославовича , а також юрисконсульта АТ «Оріана» Вороняк Анни Євгенівни . Безрукий Р.Я. також співпрацював в минулих роках із Студенець Володимиром Івановичем в органах прокуратури, де їх неодноразово бачили за дружніми розмовами. Також дані факти підтверджуються показами свідків: Головного бухгалтера АТ «Оріана» ОСОБА_6 та заступника Генерального директора ОСОБА_7 (протоколи допиту свідків додаються).

З огляду на наведене та враховуючи ч. 5 ст. 35 ГПК України та норми Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін та інших учасників судового процесу щодо неупередженості суду касаційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади в Україні, суддею Студенцем В.І. заявлено самовідвід від розгляду справи №909/567/23.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи ти будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії', від 24.02.1993, Series А N 255, пп. 28 та ЗО, та "Веттштайн про ти Швейцарії', заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Відповідно до суб`єктивного критерію "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006, пункти 49, 50).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпе чував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. рішення у справі "Фей проти Австрії' (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28, ЗО; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії' (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Крім того, відповідно до об`єктивного критерію має бути визна чено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо від сутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспіль стві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі "Бочан проти України", N 7577/02, від 03.05.2007, п. 64).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Ко ролівства" (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи іс нували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності.

Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюва тися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важли вою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об' єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швей царії', п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії', від 07.08.1996, п. 58).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного ро змежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побою вання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб' єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" [ВП], заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спросту вання презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову га рантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10.06.1996 у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у гро мадськість (див. рішення від 26.101984 у справі "Де Куббер проти Бельгії', Series А, N 86).

Суд зауважує, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді

Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Верховний Суд вважає, що заявник не навів аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддю Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Студенця В.І. упередженим чи необ`єктивним, оскільки, з огляду на характер доводів, їх суть та спрямованість, такі є надуманими, ґрунтуються на припущеннях заявника, а не на достовірно встановлених обставинах, які могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді у розумінні статті 35 ГПК України.

З огляду на наведене заява ОСОБА_1 про відвід судді Студенця В.І. від розгляду справи № 909/567/23 не містить обставин, які визначені чинним господарським процесуальним законодавством як підстави для відводу судді чи викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, а тому Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на доводи заяви про самовідвід судді Студенця В.І. від розгляду даної справи, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви, оскільки наведені доводи не свідчать про існування підстав, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді цієї справи.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Студенця В.І. від розгляду справи №909/567/23.

2. Відмовити у задоволенні заяви про самовідвід судді Студенця В.І. від розгляду справи №909/567/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко