ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/770/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Зеленова Л.В. - довіреність від 22.05.2024;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

до Комунального підприємства теплозабезпечення

про стягнення 966712,77 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України " в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства теплозабезпечення 966712,77 грн, з яких 950813,91 грн заборгованість за послуги з розподілу природного газу, 1636,65 грн 3% річних та 14262,21 грн пеня.

Ухвалою від 15.07.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 06.08.2024.

01.08.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

06.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про виправлення описки у відповіді на відзив.

06.08.2024 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, у якій відповідач просив задовольнити вимоги, зазначені у відзиві на позовну заяву від 01.08.2024.

Ухвалою від 06.08.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 12.09.2024.

11.09.2024 до суду від позивача надійшла заява про виправлення описок в прохальних частинах позову та відповіді на відзив, у зв`язку з помилковим зазначенням неправильного коду ЄДРПОУ відповідача.

11.09.2024 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, у якій відповідач просив задовольнити вимоги, зазначені у відзиві на позовну заяву від 01.08.2024.

Представник позивача в засіданні суду просила закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 950813,91 грн заборгованості, у зв`язку з їх сплатою. Підтримала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14262,21 грн пені та 1636,65 грн 3% річних. Просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 95%.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01.09.2023 відповідач підписав заяву-приєднання №4D00HT023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого був укладений Типовий договір розподілу природного газу з позивачем.

На підставі укладеного договору в травні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2100813,91 грн, які були оплачені відповідачем частково на суму 1150000,00 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості склав 950813,91 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 12.06.2024 № 3068-ЖФ/109/1-0624 про сплату заборгованості протягом трьох днів з дня отримання вимоги, до якої долучив рахунки на оплату (розподіл газу) №6140 від 03.05.2024 (а.с.161-165). Вказана вимога була отримана відповідачем 22.06.2024 (а.с.166), однак залишена без відповіді та без задоволення.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з Комунального підприємства теплозабезпечення 966712,77 грн, з яких 950813,91 грн заборгованість за послуги з розподілу природного газу, 1636,65 грн 3% річних та 14262,21 грн пеня.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про сплату заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу на загальну суму 950813,91 грн та просив закрити провадження у справі в цій частині. Зазначив, що зважаючи на наявність об`єктивних обставин важкого фінансового стану підприємство наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №157 від 26.06.2017 включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та перебуває в ньому до сьогодні.

Як зазначає відповідач, 30.09.2021 між Кабінетом Міністрів в особі Прем`єр-міністра України, Міністра розвитку громад та територій та Міністра енергетики, НАК "Нафтогаз України", Офісом Президента України, Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування "Асоціація міст України" та Палатою місцевих влад Конгресу місцевих та регіональних влад підписано Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання тепла та гарячої води, яким було досягнуто домовленість про не підняття тарифів для населення у опалювальному сезоні (2021-2022 роки).

В подальшому, відповідно до ст. 1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (в редакції станом на 01.01.2023) введено мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання, і зазначено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на: послуги з розподілу природного газу; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Далі з 24.12.2023 до закону внесено зміни та заборона на підвищення тарифів залишилась лише для категорії споживачів населення.

Відповідач вказує, що в результаті невідповідності тарифів на послуги теплопостачання фактичним витратам з 2021 року підприємство має невідшкодовану різницю в ціні, що підтверджується копіями протоколів засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, та довідками.

Відповідно до постанови КМУ "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги" від 01.06.2011 № 869, підприємству затверджені сезонні тарифи, тобто нарахування за послуги з теплопостачання здійснюється щорічно з грудня по квітень, тому з травня по жовтень (міжопалювальний сезон) кількість обігових коштів різко зменшується.

Також відповідач стверджує, що в розпорядженні підприємства залишається лише 35 відсотків від всіх обігових коштів, за рахунок яких відповідач має сплатити заробітну плату, податки та енергоносії, в тому числі і за розподіл природного газу, оскільки підприємство з жовтня 2023 року працює згідно постанови КМУ "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 і від 19.07.2022 № 812" №896 від 22.08.2023, якою передбачено що всі кошти, які надходять на поточні рахунки теплопостачальних організацій, перераховуються на небюджетні рахунки відкриті в органах Державної казначейської служби, та перераховуються органами Казначейства згідно з таким розподілом:

65 відсотків - на небюджетний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг, відкритий в органах Казначейства;

35 відсотків - на небюджетні рахунки теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, відкриті в органах Казначейства для проведення платежів.

Комунальне підприємство теплозабезпечення створене виключно для надання послуг з теплопостачання споживачам міста Коростеня, працює за регульованими тарифами, а тому є залежним від своєчасності та періодичності розрахунків споживачами за надані послуги.

Основним боржником за надані послуги з теплопостачання є населення міста Коростеня. Розмір дебіторської заборгованості населення перед відповідачем станом на 01.07.2024 складав 63 516 182,38 грн.

Відповідач зазначив, що такі обставини в комплексі мають негативний фінансовий вплив на господарську діяльність підприємства, тому відповідач не має можливості вчасно, в повному обсязі та без прострочення сплачувати кошти енергопостачальним підприємствам, в тому числі і за розподіл природного газу, проводити ремонтні роботи, закуповувати генератори та пальне для їх роботи.

Як вказує відповідач, підприємство є збитковим, загальна сума збитків з урахуванням першого півріччя 2024 року складає 123 090 000,00 грн. Зважаючи на такі обставини, Коростенська міська рада рішенням №1848 від 04.07.2024 виділила відповідачу кошти в розмірі 3 051 628,00 грн для погашення існуючої різниці в тарифах для бюджетних установ, за рахунок яких відповідач погасив основну заборгованість перед позивачем.

Відповідач просить зменшити розмір нарахованої пені на 95% з огляду на наступні обставини:

- повне погашення суми боргу до початку розгляду справи, незначні періоди прострочення;

- дотримання підприємством меморандумів та чинного законодавства, що стало причиною накопичення невідшкодованої різниці в тарифах, що є об`єктивною причиною прострочених платежів;

- воєнний стан та військова агресія, які стали причиною форс-мажорних обставин;

- борги населення - споживачі накопичили та вчасно не сплачують за надані послуги з теплопостачання.

Відповідач просить відмовити у стягненні інфляційних та 3% річних в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У відповіді на відзив на позовну заяву (т.2, а.с.1-3) позивач:

- просив закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 950813,91 грн, у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості в цій частині;

- підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14262,21 грн пені та 1636,65 грн 3% річних. Стосовно клопотання відповідача про відмову у стягненні 3% річних зазначив, що договір, який укладено між позивачем та відповідачем є договором про надання послуг, а не договором позики, тому п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не застосовується до спірних правовідносин.

- просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 95% в обґрунтування чого вказав, що розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем не є надмірним і пов`язаний виключно з тривалим простроченням виконання зобов`язань відповідачем. Розмір пені, заявленої до стягнення, складає лише 1,5% від розміру заборгованості і є співмірним (адекватним) з періодом прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань та розміром несплаченої у цей період заборгованості, у зв`язку з чим позивач вважає, що підстави для застосування ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України відсутні. Позивач просить врахувати, що:

- є оператором газорозподільної системи і в рамках покладених на нього функцій та обов`язків повинен забезпечувати сталість та безперебійність роботи газорозподільної системи у зоні ліцензійної діяльності (території усієї Житомирської області та частини Вінницької області);

- є тарифним підприємством, тому виконання покладених на нього функцій здійснюється за рахунок коштів тарифної виручки, що підкреслює важливість своєчасних та повних розрахунків з позивачем за отримані послуги;

- відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, зокрема від безперебійної роботи якого залежить можливість отримання природного газу населенням, лікарнями, закладами освіти, військовими частинами, рятувальними службами, правоохоронними органами, підприємствами, установами тощо.

Також позивач вказав, що зменшення розміру пені не забезпечить балансу інтересів сторін та надасть відповідачу необґрунтовані переваги, зокрема за наявності систематичних порушень умов договору, інтереси позивача залишаються порушеними, тоді як відповідач отримує можливість продовжувати таке порушення положень договору, очікуючи при цьому уникнення від передбаченої відповідальності.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Суд встановив, що позивач з 01.09.2023 здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області, право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (а.с.26-62).

За приписами ч.1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (а.с.13-25).

Згідно з ч.2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

01.09.2023 відповідач підписав заяву-приєднання №4D00HT023 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.72).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами також було складено акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до договору розподілу природного газу) щодо 34 об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (а.с.73-141).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п.6.4 Типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць

При цьому. відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п.6.1 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Так, за даними попереднього оператора газорозподільної системи (АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз") за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року відповідач спожив сумарно 12357728,72 куб.м, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу №ЖТП0089516 від 31.10.2022, №ЖТП0091011 від 30.11.2022, №ЖТП0092862 від 31.12.2022, №ЖТП0094004 від 31.01.2023, №ЖТП0096134 від 28.02.2023, №ЖТП0097946 від 31.03.2023, №ЖТП0099293 від 30.04.2023 (а.с.142-155).

Водночас для об`єктів відповідача (за адресами: м. Коростень, вул. Героїв Небесної Сотні, 12-Г; м. Коростень, вул. Сергія Кемського, 69-ж) було додатково враховано обсяг мінімального розміру річної замовленої потужності згідно з вимогами п.2 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ - 314 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно з п.6.2 Типового договору розподілу природного газу тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Так, відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023) для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70 грн за 1 куб.м (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ даний тариф становить 2,04 грн за 1 куб.м (а.с.63-71).

Як свідчать матеріали справи, для відповідача було визначено величину річної замовленої потужності його об`єктів на 2024 рік в обсязі 12357728,72 куб.м природного газу, 1/12 річної замовленої потужності за травень 2024 року - 1029810,74 куб.м, місячна вартість послуг з розподілу природного газу за травень 2024 року становила 2100813,91 грн з ПДВ (а.с.156-157).

Згідно з п.10 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Суд встановив, що у травні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом про надані послуги з розподілу природного газу №10888 від 31.05.2024 на суму 2100813,91 грн (а.с.158-160).

Матеріалами справи підтверджується сплата відповідачем заборгованості за надані у травні 2024 року послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1150000,00 грн (а.с.168-169), у зв`язку з чим залишок заборгованості становить 950813,91 грн.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться в ст.193 ГК України.

Суд встановив, що після звернення позивача до суду відповідач сплатив заборгованість за послуги з розподілу природного газу у повному обсязі на суму 950813,91 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2 від 16.06.2024 на суму 3051627,76 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 950813,91 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Стосовно позовних вимог про стягнення 14262,21 грн пені та 1636,65 грн 3% річних за період з 11.06.2024 по 01.07.2024, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунки пені у розмірі 14262,21 грн та 3% річних у розмірі 1636,65 грн (а.с.170-171), суд встановив, що вони здійснені відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства, є арифметично вірними.

Розрахунки здійснені судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача у спірних правовідносинах як на підставу для відмови у стягненні 3% річних на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки між позивачем та відповідачем склалися правовідносини щодо надання послуг з розподілу природного газу на підставі Типового договору розподілу природного газу, а не кредитні відносини (відносини позики), саме до яких і підлягає застосуванню наведене відповідачем положення закону.

Крім того, стосовно заперечень відповідача щодо стягнення інфляційних втрат, суд звертає увагу на те, що позивач не заявляв такої позовної вимоги до відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені на 95%, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України та статті 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаного та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на обставини, на які посилається відповідач, наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги погашення відповідачем заборгованості у повному обсязі станом на дату розгляду справи, зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем збитків, заявлення до стягнення 3% річних, а також встановлені судом обставини щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені у розмірі 14262,21 грн до 15%, що становитиме 2139,33 грн.

При цьому, зменшуючи розмір пені до 2139,33 грн, суд виходить із того, що неустойка є стимулюванням належного виконання договірних зобов`язань, а надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі - 2139,33 грн пені та 1636,65 грн 3% річних. У стягненні 12122,88 грн пені суд відмовляє у зв`язку зі зменшенням заявленої до стягнення її суми.

З огляду на закриття провадження у справі в частині сплаченої відповідачем основної заборгованості та відповідно часткове задоволення позовних вимог, згідно зі ст.129 ГПК України, на відповідача покладається 2422,40 грн судового збору, враховуючи визначений пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" його мінімальний розмір та з урахуванням встановленого ч.3 ст.4 цього закону коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі.

При цьому, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки клопотання про повернення судового збору, сплаченого за розгляд вимог щодо яких провадження у справі закрито, позивачем не подано, питання про повернення судового збору в цій частині суд не вирішує.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 231, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплозабезпечення (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 8А, ід. код 31871157) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ід. код 44907200) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ід. код 45204957):

- 2139,33 грн пені;

- 1636,65 грн 3% річних;

- 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 950813,91 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.09.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу через електронний суд.